Номер провадження: 11-сс/813/1748/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2023 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що заявником до скарги не було додано доказів на підтвердження того, що її заява про вчинення кримінального правопорушення, яка за її твердженням була направлена на електронну пошту Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві, була отримана адресатом.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, ОСОБА_5 стверджує, що слідчий суддя безпідставно послався на не долучення підтвердження щодо отримання ТУ ДБР її заяви, оскільки не завжди таке електронне повідомлення надходить у зворотному напрямку. Апелянт звертає увагу, що після розгляду її скарги слідчим суддею, на її електронну адресу надійшла відповідь слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві, в якій їй повідомлено про відмову у внесенні до ЄРДР відомостей за її заявою. Крім того, апелянт вказує на те, що слідчим суддею не повідомлено їй про відсутність відповіді ТУ ДБР на запит слідчого судді, що є умисним замовчуванням щодо факту не надання будь-якої інформації органом досудового розслідування. Апелянт вважає, що слідчий суддя мав розглянути скаргу за участі представника ТУ ДБР. Також апелянт звертає увагу, що слідчий суддя розглянув її скаргу не у 72 годинний строк, чим порушив ч.2 ст.306 КПК України.

Скаржник також вважає, що автоматизований розподіл її скарги у районному суді проведено з порушенням, зокрема із ознаками втручання в автоматизований розподіл, оскільки Положенням про АСДС не передбачено чергування слідчих суддів для отримання матеріалів, проте у Київському райсуді м. Одеси зазначені обставини мають місце, та автоматизований розподіл скарги ОСОБА_5 проведено з включенням до такого розподілу лише чотирьох суддів, хоча фактична наявність таких слідчих суддів, в тому числи яким є голова Київського райсуду м. Одеси, який також був виключений з автоматизованого розподілу її скарги, значно більша.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 також просить поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. В обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_5 посилається на те, що вона була присутньою в судовому засіданні місцевого суду, отримала копію оскарженої ухвали 03.10.2023 року та, будучи не обізнаною про мотиви прийнятого судового рішення, після отримання повного тексту ухвали слідчого судді звернулась з апеляційною скаргою з пропуском строку на її оскарження вперше до апеляційного суду 06.10.2023 року. Вказана апеляційна скарга була повернута з огляду на відсутність клопотання про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді від 27.09.2023 року. Звертаючись вдруге, ОСОБА_5 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження вказаного рішення, як пропущеного з поважних причин.

Прокурор, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_5 подала до апеляційного суду заяву, в якій просила її апеляційну скаргу розглядати за її відсутності та задовольнити її вимоги.

За таких обставин, враховуючи приписи ст.ст. 28, 405, 422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутністю учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Що стосується строку звернення скаржниці ОСОБА_5 з апеляційною скаргою, судом встановлене таке.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику скаржника, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно матеріалів судового провадження оскаржена ухвала слідчого судді була постановлена за участі ОСОБА_5 , але копію оскарженої ухвали остання отримала 03.10.2023 року (а.п. 23). Колегія суддів враховує доводи апелянта стосовно її юридичної необізнаності щодо мотивів прийнятого судового рішення.

За таких обставин, з урахуванням вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК, з метою забезпечення апелянту права доступу до правосуддя, колегія суддів вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді районного суду, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК).

Водночас, із долучених до апеляційної скарги ОСОБА_5 документів вбачається, що заява останньої від 24.08.2023 року містить відомості, що об`єктивно можуть свідчити про подію вчинення кримінального правопорушення, містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя фактично погодився з обґрунтованістю доводів заяви ОСОБА_5 від 24.08.2023 року про існування відомостей про вчинення кримінального правопорушення, про що зазначив в оскарженій ухвалі.

Натомість, слідчий суддя, встановивши, що ОСОБА_5 долучила до своєї скарги на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, заяву про вчинення кримінального правопорушення на адресу другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, а також скріншот відправлення заяви на електронну адресу «» від 24.08.2023 року, не перевірив зазначені обставини.

Так, слідчий суддя не витребував з правоохоронного органу відповіді щодо надходження заяви ОСОБА_5 на адресу другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, при тому, що скаржниця в скарзі посилалась на вхідний номер, за яким було зареєстровано її заяву, що свідчить про формальний підхід слідчого судді до розгляду скарги ОСОБА_5 .

Крім того, до своєї апеляційної скарги ОСОБА_5 долучила відповідь слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_6 , який підтверджує дійсність надходження заяви ОСОБА_5 24.08.2023 року на адресу правоохоронного органу щодо можливого вчинення кримінального правопорушення начальником Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Всупереч твердженням слідчого судді, апеляційний суд вважає, що зі скарги ОСОБА_5 та долученої до неї документів вбачається надіслання на електронну адресу, із зазначенням адресу другий слідчий відділ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, заяви про можливе вчинення злочину.

Однак, слідчий суддя, не вчинив дій щодо витребування від другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві інформації, викладеної у скарзі ОСОБА_5 , а лише надіслав на електронну адресу ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві повідомлення про призначення до розгляду скарги ОСОБА_5 та пропозицію надати свої заперечення у судовому засіданні, призначеному 27.09.2023 року, чим формально підійшов до розгляду скарги ОСОБА_5 та не в повній мірі забезпечив право скаржниці на справедливий судовий розгляд (а.п. 12).

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про допущені слідчим суддею істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Водночас колегія суддів вважає, що в заяві ОСОБА_5 від 24.08.2023 року, з чим погодився слідчий суддя у своїй ухвалі від 27.09.2023 року, міститься інформація, яка може вказувати на наявність ознак кримінального правопорушення за обставин, викладених в заяві про вчинення злочину, а тому вона повинна стати предметом перевірки у кримінально-процесуальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. При цьому обставинами, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, є ніщо інше, як ознаки кримінального правопорушення та ознаки складу такого правопорушення.

На переконання апеляційного суду, для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

При цьому, в даному випадку слід враховувати положення ст. 214 КПК України, якими встановлюється імперативний обов`язок після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внесення за нею відомостей до ЄРДР у визначені строки.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України №298 від 30.06.2020).

Згідно з п. 1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Враховуючи те, що в заяві ОСОБА_5 від 24.08.2023 року та долучених до неї документах наявна інформація щодо обставин, які можуть свідчити про можливий факт існування події кримінального правопорушення, яким неможливо надати остаточну правову оцінку без їх детальної перевірки в процесуальному порядку, колегія суддів вважає, що зазначених у заяві відомостях достатньо для внесення відомостей до ЄРДР за ч.1 ст.366 КК України.

Водночас апеляційний суд звертає увагу, що внесення відомостей до ЄРДР та початок досудового розслідування по такій заяві абсолютно не означає, що воно матиме результатом притягнення певної особи до кримінальної відповідальності з усіма наслідками, що витікають із цього, оскільки під час процесуальної перевірки може бути не встановлено складу злочину, що слугуватиме підставою для закриття кримінального провадження в порядку ст. 284 КПК України.

Апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність посадових осіб саме другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, на адресу якого і було спрямовано заяву від 24.08.2023 року про вчинення кримінального правопорушення, але помилково зазначає про оскарження бездіяльності посадових осіб ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві.

Підсумовуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що, відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинений злочин, слідчий суддя допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам провадження, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 411 КПК України передбачено що, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, із постановленням нової ухвали про часткове задоволення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_5 від 24.08.2023 року про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Задовольняючи вимоги апеляційної скарги частково, колегія суддів зауважує на тому, що ОСОБА_5 , серед іншого, просить, зобов`язати посадових другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві з моменту внесення відомостей про вчинений злочин, надати заявнику витяг з ЄРДР та визнати ОСОБА_5 потерпілою в зазначеному кримінальному провадженні, вручити їй пам`ятку про процесуальні права та обов`язки та допитати її в якості потерпілої.

Проте зазначені вимоги не ґрунтуються на положеннях кримінального процесуального закону, оскільки, відповідно до вимог ст. 214 КПК України, після внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за рішенням слідчого судді (суду) слідчий, дізнавач або прокурор зобов`язаний надати заявнику такий витяг, а вчинення дій щодо проведення слідчих дій та визначення процесуального статусу у кримінальному провадженні входить до повноважень посадових осіб органу досудового розслідування, які є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 9, 303, 306, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 413, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання ОСОБА_5 та поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.09.2023 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 24.08.2023 року, про вчинення кримінального правопорушення.

Зобов`язати службових осіб другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_5 від 24.08.2023 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та розпочати досудове розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4