Єдиний унікальний номер справи 333/2385/17
Номер провадження 1-кп/333/240/23
ВИРОК

іменем України

02 жовтня 2023 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: головуючого судді секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисника адвоката потерпілої представника потерпілогоОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000897 від 27 лютого 2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, освіта вища, офіційно не працевлаштованого, розлученого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.09.2020 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

- 25.05.2022 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 187 КК України на підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 5 місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2017 року, приблизно о 18 год 10 хв ОСОБА_4 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із проникненням у сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів, із використанням заздалегідь заготовленого предмету, схожого на викрутку, зайшов в приміщення аптеки «Формула здоров`я», розташованої за адресою: вул. Космічна, 87, м. Запоріжжя.

Знаходячись у приміщенні вищевказаної аптеки, ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, підійшов до передкасової зони, що огороджена скляним стелажем, де, за допомогою фізичної сили рук повалив на підлогу вищевказану конструкцію, тим самим незаконно проник у сховище до службового приміщення, відокремленого від торгової зали, вхід куди будь яким особам, крім працівників аптеки, заборонений, де здійснив напад на фармацевта аптеки потерпілу ОСОБА_6 , а саме демонструючи перед нею предмет, ззовні схожий на викрутку, що потерпіла сприймала як реальну загрозу для життя та здоров`я, почав вимагати передачі йому грошових коштів. У зв`язку з тим, що потерпіла ОСОБА_6 відмовилась передавати йому грошові кошти, ОСОБА_4 , самостійно, з метою особистого збагачення, з чорного залізного ящику для зберігання грошових коштів розташованого біля касового апарату, а також зі столу відкрито викрав грошові кошти у розмірі 4593 гривень 97 копійок, тим самим заволодів майном, що належить ТОВ «Роджерс». Після цього, ОСОБА_4 покинув місце вчиненого злочину з викраденими грошовими коштами, якими, в подальшому, розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми протиправними діями ТОВ «Роджерс» майнову шкоду на загальну суму 4593 гривень 97 копійок.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у сховище

Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, не визнав та пояснив, що ввечері 27.02.2017 року він зайшов в аптеку «Формула здоров`я», яка розташована по вул. Космічній в м. Запоріжжі, щоб купити ліки. В цей час у приміщенні аптеки не було ні відвідувачів, ні працівників. Він підійшов до стелажу, покликав фармацевта, але ніхто не вийшов. Він став ногами на приступок стелажу, руками взявся за верхню частину стелажу, підтягнувся, щоб подивитись, де фармацевт. Так як стелаж не був закріплений, то почав падати на нього, тому він двома руками намагався зупинити падіння, але стелаж впав на підлогу. Він злякався, що завалив стелаж, тому спішно покинув приміщення аптеки. Потерпілу ОСОБА_6 він в аптеці не бачив, їй не погрожував, гроші не вимагав, з залізного ящика гроші не викрадав, його не відкривав. В аптеці він знаходився 1-2 хвилини, після чого поїхав додому.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, його вина повністю підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що вона працює провізором аптеки «Формула здоров`я» ТОВ «Роджерс». У 2017 року, точної дати вже не пам`ятає, приблизно з 14-00 год., вона заступила на зміну працювати в аптеку «Формула здоров`я», розташовану за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 87. У торговому залі приміщення вказаної аптеки мається огороджене скляними стелажами приміщення, які слугують вітриною з лікарськими засобами, стелажі прикріплені металічними болтами. До скляних стелажів зсередини прикріплений стіл робоче місце провізора, на якому стоїть касовий апарат, комп`ютерний монітор. Під столом знаходиться касовий залізний ящик для зберігання грошових коштів, якими розраховуються покупці та для решти за проданий товар. Вхід до цього приміщення через двері, які закриваються, забезпечуючи обмеження у вільному доступі іншим особам, крім провізорів. Десь ввечері, коли у приміщенні аптеки не було покупців, вона з приміщення, яке знаходиться за скляними стелажами вийшла до службового приміщення для прийняття їжі. Через деякий час, почувши шум, вона вийшла до свого робочого місця і побачила як невідомий чоловік, ставши ногами на поличку для сумок, штурляє скляні стелажі, та перелазить до неї у приміщення. Вона схопила пульт та включила тривожну кнопку сигналізації. Невідомий чоловік продовжував свої дії, супроводжуючи нецензурною лайкою, хоча вона просила його зупинитися. Коли вказаний чоловік переліз через скляні стелажі і опинився біля неї, останній з рукава витягнув металевий предмет у виді «заточки» або викрутки, який їй показав, вимагаючи при цьому мовчати та виконувати його команди, що вона розцінила як загрозу для свого життя та здоров`я. Після цього, невідомий наблизив до неї зазначений металевий предмет і почав вимагати грошові кошти, у т.ч., щоб вона відкрила залізний ящик для грошових коштів, розташований під столом. Отримавши відмову, чоловік самостійно забрав грошові кошти, що лежали біля касового апарату, які вона не встигнула віднести до сейфа, та забрав грошові кошти, що знаходилися у залізному ящику, відкривши його своїм металевим предметом. Після цього, невідомий переліз назад через скляні стелажі, які лежали вже на підлозі, та спішно покинув приміщення аптеки. У подальшому, під час досудового розслідування, вона впізнала ОСОБА_4 як невідомого чоловіка, який скоїв злочин. До впізнання вона не бачила обвинуваченого по телевізору та у повідомленнях в інтернет-новинах як особу, що розшукується за вчинений злочин. На цей час вона також впізнає обвинуваченого і може впевнено зазначити, що саме ОСОБА_4 погрожував їй в аптеці та заволодів грошовими коштами. Через декілька хвилин після того, як обвинувачений покинув приміщення, приїхала охорона. Вона викликала працівників поліції, які у подальшому оглянули місце подій. Погрози обвинуваченого щодо застосування до неї металевого предмету схожого на заточену викрутку, вона сприймала як реальні, постійно його заспокоювала, бо боялась, що він почне вести себе більш агресивно. Скільки по часу відбувалась ця були подія точно сказати не може, але все було дуже швидко. У руках обвинуваченого був пакет «АТБ», куди він поклав усі гроші, що забрав в аптеці. Кількість викрадених грошових коштів була встановлена процесі позапланової інвентаризації, де вона була у складі комісії, про що було складено відповідний акт;

- показаннями представника потерпілого ОСОБА_7 , який у судовому засіданні пояснив, що він працює адміністратором у ТОВ «Роджерс». Ввечері у лютому 2017 року йому зателефонував завідуючий господарством ТОВ «Роджерс» ОСОБА_9 , який повідомив про напад на аптеку, розташовану по вул. Космічній, 87 у м. Запоріжжі. Коли він приїхав на місце події, то побачив працівників поліції, які проводили слідчі дії. В приміщенні аптеки скляні стелажі були повалені на підлогу. Також, вхідні двері та стелажі були у криміналістичному порошку. На той момент охоронця у приміщенні аптеки не було, з двох камер відеоспостереження працювала лише одна. Відеозапис з камери відеоспостереження він надав працівникам поліції. Провізор ОСОБА_6 пояснила, що в аптеку забіг невідомий чоловік, який завалив стелажі та заволодів грошовими коштами. У подальшому на підприємстві було проведено позапланову ревізію та складено відповідний акт, за результатами якої була виявлена сума викрадених грошей в розмірі 4593,97 грн Акт ревізії та довідка щодо завданих збитків було надано органу досудового розслідування та суду;

- показаннями інспектора-криміналіста ОСОБА_10 , який пояснив, що він приймав участь в огляді місця події 27.02.2017 року у приміщенні аптеки по вул.Космічній у м. Запоріжжі. В процесі огляду на скляній вітрині, що лежала на підлозі, ним виявлено та вилучено приблизно 20 слідів пальців рук. 2 сліди за № 3 та № 4, згідно з протоколом огляду місця події, виявлено на внутрішній стороні скляної вітрини в районі кріплення полімерних пакетів; 2 сліди за № 18 та № 19, згідно з протоколом огляду місця події, виявлено з зовнішньої сторони вітрини;

- даними, отриманими під час огляду місця події від 27 лютого 2017 року та фототаблиці до нього. Під час зазначеної слідчої дії встановлено, що місцем події є приміщення аптеки «Формула здоров`я», розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул. Космічна, 87. У приміщенні аптеки є скляна вітрина, а також на підлозі виявлено вітрину з касовим апаратом та металевим ящиком для зберігання грошових коштів, які лежали на підлозі. Під час огляду місця події виявлено та вилучено 19 слідів пальців рук та 3 фрагменти ділянки долоні руки з внутрішньої сторони скляної вітрини, металевого ящика для зберігання грошових коштів, з зовнішнього боку вхідних дверей до аптеки (т.2 а.с.227-235);

- висновками судових дактилоскопічних експертиз від 02 березня 2017 року та 20 квітня 2017 року, під час яких встановлено, що 4 сліди папілярних узорів рук, вилучені 27 лютого 2017 року під час проведення огляду місця події, з них два сліди розмірами 16х16 мм та 15х20 мм (№ 3 та № 4 згідно з протоколом огляду місця події) з внутрішньої сторони скляної вітрини в районі кріплення полімерних пакетів та два сліди розмірами 17х14 мм та 16х19 мм (№ 18 та № 19 згідно з протоколом огляду місця події) з зовнішньої сторони вітрини, залишені пальцями лівої руки ОСОБА_4 (т.2 а.с.240-250, т.3 а.с.21-32);

- даними, отриманими під час пред`явлення особи для впізнання від 10 квітня 2017 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_6 вказала на ОСОБА_4 , як на особу, яка вчинила розбійний напад (т.3 а.с.8-11);

- даними, отриманими під час огляду CD-R диску «PRINCO» 700 Mb 80 min з відеозаписом з камер спостереження аптеки «Формула здоров`я», розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 87, згідно яких вбачається, чоловік, який зайшов до аптеки, перебував у приміщенні 2 хв. 10 сек. В правій руці він тримав предмет чорного кольору, який був прикритий долонею руки, а в лівій руці тримав пакет з логотипом «АТБ». Крім того, під час виходу з аптеки чоловік намагався відкрити двері аптеки не торкаючись долонями руки (т.3 а.с.7);

- актом ревізії ТОВ «Роджерс» від 28 лютого 2017 року, відповідно до якого у зв`язку з розбійним нападом від 27.02.2017 року комісією проведено позапланову інвентаризацію товарних залишків та грошових коштів в аптеці №2 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Космічна, 87 та виявлена недостача грошових коштів в сумі 4593,97 грн. (т.3, а.с.144);

- довідкою ТОВ «Роджерс» від 13 квітня 2017 року №20 та 09 жовтня 2017 року №57, відповідно до яких в результаті розбійного нападу на аптеку по вул.Космічній, 87 в м.Запоріжжя викрадено 4593,97 грн (т.1 а.с.92, т.3 а.с.1);

- речовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме: 22 слідами папілярних узорів, вилучених під час огляду місця події 27.02.2017 року; CD-R диск «PRINCO» 700 Mb 80 min з відеозаписом з камер спостереження аптеки «Формула здоров`я», розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 87 за період часу з 18 год. 00 хв. по 18 год. 10 хв. 27.02.2017 року.

З метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, встановлення інших обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також вирішення питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено такі процесуальні рішення, документи та інші матеріали:

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000897 від 27 лютого 2017 року.

Рапорти працівників патрульної поліції від 27 лютого 2017 року.

Рапорти оперативного чергового Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 27 лютого 2017 року.

Протокол прийняття заяви про вчинений злочин від 27 лютого 2017 року.

Постанова про визнання речових доказів від 01 березня 2017 року.

Протокол затримання особи в порядку ст.208 КПК України.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86; рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України» - п.53).

В даному випадку, на думку суду, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими, достовірними та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставин скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Позиція сторони захисту та мотиви суду.

Суд не погоджується з доводами та версіями обвинуваченого та його захисника, висунуті на виправдування ОСОБА_4 , які не знайшли підтвердження під час судового розгляду.

Зокрема, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що акт ревізії ТОВ «РОДЖЕРС» від 28 лютого 2017 року та довідки ТОВ «Роджерс» від 13 квітня 2017 року №20 та 09 жовтня 2017 року №57 на підтвердження доведеності розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ТОВ «Роджерс», долучені прокурором з порушенням вимог КПК України з тих підстав, що вони не відкривались стороні захисту в порядку ст.290 КПК України та під час судового розгляду, матеріали кримінального провадження взагалі не містять інформації, яким чином вони отримані органом досудового розслідування, спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб, речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В рамках кримінального провадження правом витребувати або отримувати від будь-якої особи необхідні речі, документи, відомості, тощо, наділений слідчий.

Статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно з ст.99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати:

1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані);

2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;

3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії;

4) висновки ревізій та акти перевірок.

Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право надати витяги, компіляції, узагальнення документів, які незручно повністю досліджувати в суді, а на вимогу суду - зобов`язані надати документи у повному обсязі.

Сторона зобов`язана надати іншій стороні можливість оглянути або скопіювати оригінали документів, зміст яких доводився у передбаченому цією статтею порядку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.56 КПК України потерпілий у кримінальному провадженні має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження та встановлено з пояснень потерпілої ОСОБА_6 , після скоєння розбійного нападу 28 лютого 2017 року, комісією ТОВ «РОДЖЕРС» (до складу якої вона входила) проведено позапланову інвентаризацію товарних залишків та грошових коштів в аптеці №2 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Космічна, 87 та виявлена недостача грошових коштів в сумі 4593,97 грн, та пояснень представника потерпілого ОСОБА_11 з метою підтвердження спричиненої майнової шкоди в сумі 4593,97 грн. в результаті розбійного нападу на аптеку по вул.Космічній, 87 в м.Запоріжжя, ним було надано слідчому та суду акт ревізії ТОВ «РОДЖЕРС» від 28 лютого 2017 року та довідки ТОВ «Роджерс» від 13 квітня 2017 року №20 та 09 жовтня 2017 року №57, які були долучені до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи викладене, кримінальний процесуальний закон не забороняє слідчому отримувати, а потерпілому надавати органу досудового розслідування та суду документи, що містять доказову інформацію, з метою їх долучення до матеріалів кримінального провадження.

Крім того, відповідно до ст.290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Як слідує зі змісту протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, 27.04.2017 року в період часу з 17-20 години до 18-10 години слідчим ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_12 підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику адвокату ОСОБА_13 був наданий повний доступ до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000897 від 27.02.2017 року. (в тому числі до довідки від 13 квітня 2017 року №20 т.3, а.с.1-3).

Статтею 358 КПК України передбачено, зокрема протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження.

Так, відповідно до журналу судового засідання від 25.01.2021 року представником потерпілого ТОВ «Роджерс» ОСОБА_11 в судовому засіданні надано акт ревізії ТОВ «РОДЖЕРС» від 28 лютого 2017 року, який головуючий суддя відповідно до вимог ст.358 КПК України оголосив його зміст, надав для ознайомлення сторонам кримінального провадження та долучив до матеріалів кримінального провадження. (т.3, а.с.144-148)

Щодо доводів захисника та обвинуваченого ОСОБА_4 про недоведеність заподіяння ТОВ «Роджерс» матеріальної шкоди спростовуються доказами по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно зі ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Так, крім показань ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_11 щодо заволодіння грошовими коштами, вказаний факт підтверджується дослідженими в судовому засіданні: довідками директора ТОВ «Роджерс» від 13 квітня 2017 року №20 та 09 жовтня 2017 року №57, та актом ревізії від 28.02.2017 року, відповідно до якого комісією виявлена недостача грошових коштів в сумі 4593,97 грн. внаслідок розбійного нападу 27.02.2017 року на аптеку за адресою: м.Запоріжжя, вул.Космічна, 87 та завдана ТОВ «РОДЕРС» матеріальна шкода в розмірі 4593,97грн., які є належними та допустимими письмовими доказами, а відомості, що в них містяться достовірними в розумінні положень ст.ст.85,86 КПК України.

Що стосується тверджень обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_6 був наданий статус потерпілої з грубим порушенням вимог КПК України, оскільки останній не була спричинена будь-яка матеріальна шкода, то суд їх вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано не тільки майнової шкоди, а ще й моральної та фізичної. Беручи до уваги, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинене кримінальне правопорушення має ознаки нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, то ОСОБА_6 перебуваючи на своєму робочому місці зазнала нападу, оскільки ОСОБА_4 погрожував їй застосуванням предмета, який за своїми властивостями міг завдати шкоду її здоров`ю та життю, тому остання зазнала суттєвого стресу унаслідок протиправних дій обвинуваченого Таким чином, матеріальна шкода у даному кримінальному провадженні заподіяна власнику аптеки ТОВ «Роджерс», а ОСОБА_6 моральна шкода, тому вона на законних підставах має статус потерпілої особи відповідно до вимог ст.55 КПК України.

Твердження ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв розбійного нападу, спростовуються сукупністю наведених вище доказів, а саме: послідовними однаковими показаннями потерпілої, які підтверджуються даними з протоколу огляду місця події, висновками експертиз, результатами пред`явлення особи для впізнання. Під час вказаної слідчої дії потерпіла чітко вказала на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила розбійний напад на неї. В судовому засіданні ОСОБА_6 впевнено підтвердила свої показання та зазначила, що запам`ятала ОСОБА_4 , по рисам обличчя та статурі, оскільки отримала дуже велике потрясіння, побоювалась за своє життя, так як останній їй погрожував предметом, схожим на викрутку чи заточку, та в неї не було сумнівів в тому, що він може застосувати цей предмет.

Тому, у суду немає підстав ставити під сумнів показання потерпілої ОСОБА_6 стосовно вчиненого відносно неї розбійного нападу, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з обставинами, встановленими під час дослідження доказів у їх сукупності. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б спростовували її показання і давали підстави вважати, що вона обмовляє обвинуваченого. Таких доказів не було надано стороною захисту при розгляді даного кримінального провадження.

Твердження ОСОБА_4 про те, що потерпіла, описуючи його зовнішність при впізнанні, не вказала про шрами на його обличчі, що на його думку, свідчить про неправдивість її показань, на думку суду, є непереконливими, оскільки явно помітні шрами на обличчі у обвинуваченого відсутні, та враховуючи обстановку і обставини правопорушення, ОСОБА_6 могла і не помітити такі шрами. Тим більше, як зазначила потерпіла частина обличчя ОСОБА_4 була закрита капюшоном.

Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що до впізнання потерпіла ОСОБА_6 бачила обвинуваченого, оскільки відомості про нього були розміщені в засобах масової інформації та у новинах в мережі Інтернет, також є безпідставними, та спростовані самою потерпілою під час судового розгляду, яка зазначила, що жодних фотознімків ОСОБА_4 вона до впізнання не бачила, а самого обвинуваченого дуже добре запам`ятала, та саме він вчинив на неї напад.

Посилання сторони захисту на те, що на касовому апарату та на металевому ящику для зберігання грошових коштів не було виявлено слідів пальців рук обвинуваченого та слідів злому, то суд вважає що зазначені доводи не вливають на доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України з урахуванням усіх зібраних та досліджених доказів, які у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні ним зазначеного злочину, та спростовують доводи сторони захисту про можливу причетність до кримінального правопорушення іншої особи.

Щодо тверджень сторони захисту про непослідовність та нелогічність показань потерпілої ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового розгляду, суд зазначає таке.

Потерпіла ОСОБА_6 як під час досудового розслідування, так і під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду неодноразово вказувала на те, що в неї не має жодного сумніву, що ОСОБА_4 це саме та особа, яка скоїла на неї напад, яку вона впізнає за голосом, рисами обличчя та статурою. Також, потерпіла вказала, що погрози обвинуваченого про можливість застосування предмета, схожого на викрутку, нею сприймалися реально, як загрозу своєму життю та здоров`ю, тим самим подавляючи волю потерпілої до супротиву.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про відсутність факту погрози застосування насильства до потерпілої ОСОБА_6 під час вчинення нападу, оскільки остання не зазначала на стадії досудового розслідування повністю спростовується матеріалами кримінального провадження.

Так, у Витягу з кримінального провадження №0000897, відомості про які були внесені до ЄРДР 27.02.2017 року о 20 год. 41 хв. вказано, що: «27.02.2017 року до Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що зателефонувала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повідомила, що о 18 год. 15 хв. невідомий чоловік увійшов до приміщення аптеки ТОВ «Формула здоров`я» за адресою: м.Запоріжжя, вул. Космічна, 87, де з погрозою застосування предмета, зовні схожого на ніж заволодів касовими грошима на суму 5 000 грн».

У рапорті працівників патрульної поліції від 27.02.2017 року вказано, що 27.02.2017 року від оператора служби «102» отримали виклик, що по вул.Космічній, 87 у м.Запоріжжі невідомий чоловік під загрозою «заточки» вчинив розбій відносно касира аптеки «Формула здоров`я». Прибувши на місце було виявлено громадянку ОСОБА_6 , яка повідомила, що невідомий чоловік під загрозою «заточки» забрав грошові кошти в сумі, приблизно 5000 грн.

Відповідно до рапорту оперативного чергового Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 27.02.2017 року зазначено, що до Комунарського ВП надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що по телефону громадянка ОСОБА_6 повідомила, що по вул. Космічній, 87 о 18 год. 15 хв. до аптеки «Формула здоров`я» зайшов чоловік з заточкою, переліз через вітрину, погрожував заточкою, забрав гроші 5 000 грн. і втік.

Отже, встановлено, що ще під час виклику працівників поліції та у подальшому опитуванні, потерпіла вказала, що їй погрожували під час здійснення розбійного нападу. Зокрема, 28.02.2017 року допитана свідком ОСОБА_6 зазначила, що під час скоєння кримінального правопорушення у невідомого чоловіка в руках вона бачила викрутку. 10.04.2017 року допитана потерпілою ОСОБА_6 вказала, що невідомий від неї вимагав грошових коштів та предметом, зовні схожим на викрутку погрожував їй фізичною розправою. Крім того, суд приймає до уваги, що потерпіла зазначала саме про погрози на її адресу під час розбійного нападу, про що неодноразово повідомляла під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції.

Таким чином, потерпіла ОСОБА_6 чітко та впевнено зазначала з самого початку її опитування, а у подальшому в ході неодноразових допитів про предмет, схожий на викрутку, який був у невідомого в руках під час розбійного нападу та погрози з боку останнього на її адресу з вимогою передачі грошових коштів, які вона сприймала як реальні.

Тому суд в котре звертає увагу, що немає підстав ставити під сумнів показання потерпілої ОСОБА_6 стосовно вчиненого відносно неї розбійного нападу, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з обставинами, встановленими під час дослідження доказів у їх сукупності. В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б спростовували її показання і давали підстави вважати, що вона обмовляє обвинуваченого ОСОБА_4 .

Крім того, суд зазначає що деякі неточності щодо викладення потерпілою та свідком розвитку подій, зумовлені часом, який сплинув з моменту скоєння кримінального правопорушення (понад п`ять років), а тому це не дає підстав для визнання показань потерпілої та свідка недостовірними.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_4 фізично не міг вчинити розбійний напад при обставинах, вказаних в обвинувальному акті, оскільки, згідно з відеозаписом з камер відеоспостереження з аптеки, він перебував у приміщенні аптеки 2 хвилини, є непереконливими.

З показань потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що події відбувалися дуже швидко. Відповідно до відеозапису з камери відеоспостереження, оглянутого під час судового розгляду, вбачається, що ОСОБА_4 зайшов до приміщення аптеки дуже швидким кроком і аналогічно, поспішаючи, покинув її.

До твердження сторони захисту, що дані, встановлені під час проведення огляду місця події від 27.02.2017 року є недопустимими через те, що у протоколі місця події слідчим не вказано, що приймав участь спеціаліст, у стенограмі до протоколу огляду місця події зазначено, що приймав участь спеціаліст ОСОБА_14 , а фотознімки до протоколу огляду місця події підписані спеціалістом ОСОБА_10 , суд відноситься критично.

В судовому засіданні був допитаний інспектор-криміналіст ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , який пояснив, що він 27.02.2017 року приймав участь в огляді місця події приміщенні аптеки «Формула здоров`я» по вул. Космічні у м. Запоріжжі. Спеціаліст ОСОБА_14 участь під час зазначеного огляду, участі не приймав. Під час огляду на скляній вітрині, що лежала на підлозі, ним було виявлено та вилучено приблизно 20 слідів пальців рук. 2 сліди за №№ 3 та 4, згідно з протоколом огляду місця події, виявлені на внутрішній стороні скляної вітрини в районі кріплення полімерних пакетів; 2 сліди за №№18,19 з зовнішньої сторони вітрини (у верхній частині). Сліди №№3,4,18,19 були виявлені на верхній частині скляної вітрини, яка лежала на підлозі. При цьому, сліди №№3,4 виявлені з внутрішньої сторони, де були прикріплені пакети, а сліди №№18,19 були залишені нігтьовими фалангами пальців руки, «основанием вверх». По механізму виникнення слідів: особа, спочатку нахилила на себе скляну вітрину, а потім, щоб вітрина не впала на підлогу, притримала її, коли вітрина знаходилася під кутом до підлоги.

Відповідно до копії книги нарядів підтверджується, що ОСОБА_10 27.02.2017 року перебував у складі слідчо-оперативної групи Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (т.3 а.с.132-133).

Положеннями КПК України не передбачено, що спеціаліст є обов`язковим учасником проведення такої слідчої дії як огляд місця події. Тому, відсутність зазначення слідчим про участь спеціаліста ОСОБА_10 та відсутність його підпису у протоколі огляду місця події від 27.02.2017 року не є тим істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що тягне за собою визнання даних, отриманих під час огляду місця події, а також інших даних (таких як висновки експертиз, речових доказів тощо), недопустимими доказами. До такого висновку прийшла колегія суддів Третьої судової палати Касаційного суду у складі Верховного Суду (Постанова від 04.03.2020 року у справі №559/572/18, провадження № 51-3445км19).

Щодо тверджень сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_4 про порушення права на захист, що полягає в відмові призначити судово-медичну експертизу на наявність на обличчі ОСОБА_4 шрамів, а також інших ушкоджень, які потерпіла ОСОБА_6 не побачила на обличчі обвинуваченого під час розбійного нападу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно зі ст. 243 КПК України експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 КПК. Зокрема, ст. 244 КПК України передбачено, що сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо:

1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок;

2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин.

2. У клопотанні зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, якими обґрунтовуються доводи клопотання;

4) експерт, якого необхідно залучити, або експертна установа, якій необхідно доручити проведення експертизи;

5) вид експертного дослідження, що необхідно провести, та перелік запитань, які необхідно поставити перед експертом.

До клопотання також додаються:

копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання;

копії документів, що підтверджують неможливість самостійного залучення експерта стороною захисту.

По-перше, під час досудового розслідування ні підозрюваним, ні стороною захисту відповідне клопотання щодо залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи відповідно до вимог ст.ст.242-244 КПК України не заявлялось, а було заявлено під час судового розгляду 12.04.2023 року (т.4, а.с.182-183).

По-друге, суд відмовляючи вмотивованою ухвалою від 12 квітня 2023 року (т.4, а.с.189-190) в задоволенні клопотання послався на те, що стороною захисту та обвинуваченим порушено вимоги ст.ст.242-244 КПК України, оскільки заявлені клопотання не в повній мірі відповідають зазначеним вище вимогам. Але це не позбавляло права сторони захисту та обвинуваченого заявити таке клопотання в подальшому відповідно до вимог ст.ст.243,332 КПК України.

Тому суд вважає з цих підстав право обвинуваченого ОСОБА_4 на захист порушено не було.

Водночас суд акцентує увагу на тому, що за відсутності проведення судово-медичної експертизи на наявність на обличчі ОСОБА_4 шрамів, а також інших ушкоджень не впливає на доведення винуваті обвинуваченого ОСОБА_4 в вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України з урахуванням усіх зібраних та досліджених доказів, які у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні ним зазначеного злочину.

Висновки суду щодо винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у сховище. Змінене обвинувачення від 13 червня 2023 року. ( т.3 а.с.196-199)

Однак, суд, встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності , надавши їм належну оцінку, з урахуванням того, що судовий розгляд проведено відповідно до приписів ч.1 смт.337 КПРК України лише в межах висунутого обвинувачення, приходить до висновку про необхідність уточнення юридичного формулювання правової кваліфікації дій за ч.3 ст. 187 КК, а саме як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у сховище, виходячи з наступних підстав.

Так, ОСОБА_4 на думку суду, зайшов до приміщення аптеки з метою заволодіння чужим майном, при цьому в руках у нього був предмет, зовні схожий на викрутку, яким він у подальшому тільки погрожував ОСОБА_6 та вимагав в неї грошові кошти, а не застосував вказаний предмет безпосередньо для нанесення тілесних ушкоджень.

Важливим для кваліфікації розбою як поєднаного з погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої особи, а також «проникненням у сховище» є встановлення факту такого проникнення та визнання викрадення майна саме зі сховища і правильної оцінки суб`єктивного сприйняття потерпілою особою характеру погрози насильством, що до неї застосовувалася.

Так, розбій є злочином з усіченим складом і вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або погрозою застосування (що мало місце в даному випадку) насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном. Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілою особою. Для кваліфікації діяння за ст.187 КК України не має значення, чи мав винний намір приводити погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, до виконання (п.6 ППВСУ «Про судову практику в злочинах проти власності» 2009 року №10). Потерпіла ОСОБА_6 стверджувала неодноразово, що погрози обвинуваченого про можливість застосування предмета, схожого на заточку (викрутку), нею сприймалися реально, як загроза своєму життю та здоров`ю, тим самим подавляючи волю потерпілої до супротиву. В той же час реального застосування насильства щодо потерпілої не відбулося, шкода здоров`ю не заподіяна.

Тому суд вважає, що дії ОСОБА_8 мають бути кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), а не з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, як зазначено в обвинувальному акті.

Щодо поняття кваліфікуючої ознаки об`єктивної сторони, як «проникнення у сховище», яка інкримінується обвинуваченому ОСОБА_8 , то суд зважає, що торгова зала в приміщенні аптеки не є сховищем, оскільки доступ до приміщення аптеки є вільним. (загально доступним). Натомість частина приміщення аптеки, яка розміщена за скляним стелажем, який є огорожею, є таким сховищем, оскільки має стаціонарні кріплення, відведена для постійного зберігання матеріальних цінностей, лікарських препаратів тощо, доступ до якої стороннім особам заборонено. Той факт, що стелаж не був закріплений до полу, не суперечить висновку, що приміщення за стелажем є сховищем, з огляду і на показання потерпілої, про те, що це приміщення зачиняється з внутрішньої сторони і доступ до нього, окрім працівників аптеки, заборонений. В той же час слід зважати на те, що в обвинувальному висновку зазначено, що частина грошей була відкрито викрадена зі столу, який знаходився в цій частині приміщення, а інша частина грошей з чорного залізного ящику для зберігання грошових коштів біля касового апарату, який сам по собі слід визнати сховищем, про що свідчать його конструкція та режим доступу (після падіння був автоматично заблокований, відкривається ключем або відповідною кнопкою, доступ до якої мають лише працівники аптеки, розміщений в недоступному для сторонніх осіб місці).

Відтак суд ураховує різні способи проникнення до цих сховищ, які встановлені органом досудового розслідування, а саме: 1) способом проникнення до такого сховища як службове приміщення, відокремлене від торгової зали скляним стелажем, є повалення ним цього скляного стелажу та подальший напад на потерпілу ОСОБА_6 і викрадення грошей зі столу; 2) способом проникнення до такого сховища як чорний металевий ящик для зберігання грошових коштів, є зламування останнього за допомогою залізного предмета.

У зв`язку з викладеним, суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що місце, звідки йому інкримінують викрадення грошових кошти, не мало ознак такого, до якого був обмежений доступ сторонніх осіб. Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не був працівником даного магазину та не був наділений правом безперешкодного доступу до касового апарату. Таким чином, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно інкримінована обвинуваченому така кваліфікуюча ознака, як «проникнення у сховище».

Оцінюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст. 187 КК України, суд враховує відповідні правові позиції Верховного Суду, які викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі №569/1111/16-к, де у п. 30 зазначено, що дії особи, яка шляхом вільного доступу до певного приміщення вчиняє дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, що зберігається в місці з обмеженим доступом (наприклад, службові приміщення, відокремлені секції магазину з обмеженим доступом, касові апарати, сейфи тощо), мають бути кваліфіковані як поєднані з проникненням у інше приміщення чи сховище. Відповідно до висновку про застосування норми права, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року в справі №569/1111/16-к, проникнення як кваліфікуюча ознака розбою передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. Вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.

З огляду на викладене, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника в обґрунтування своєї позиції суд розцінює як реалізацію наданого йому права на захист та намагання уникнути відповідальності, оскільки доказів на підтвердження його версії подій судом не встановлено, у зв`язку із чим відноситься до них критично та не бере до уваги при ухваленні вироку. Такий висновок суду ґрунтується на аналізі досліджених доказів, які як у своїй сукупності, так і кожний окремо підтверджують правильність висновків суду щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого.

Оцінюючи доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом, доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у сховище.

Мотиви призначення судом покарання.

Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Судом також враховуються положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Обвинувачений ОСОБА_4 має судимість за вчинення умисного кримінального правопорушення проти власності, яка не знята та не погашена в установленому законом порядку, вчинив особливо тяжкий злочин, на даний час засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя до покарання у виді реального позбавлення волі за аналогічний злочин, має постійне місце проживання та реєстрацію, розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має законного та стабільного джерела доходу, на хронічні захворювання не страждає, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, як стійко орієнтовану на антисуспільний спосіб життя та схильність до скоєння злочинів, які мають корисливий характер, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння потягло тяжкі та незворотні наслідки, що, безумовно, завдало матеріальних та моральних страждань потерпілим, думку потерпілої та представника потерпілого, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі.

На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_4 такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При призначенні остаточного покарання суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.ст.69,75 КК України

Згідно з ч.4 ст.70 КК України за правилами сукупності кримінальних правопорушень призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Враховуючи викладене, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25 травня 2022 року, остаточне покарання слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Ухвалюючи даний вирок суд звертає увагу на те, що у строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 09.04.2017 року згідно з протоколом затримання по 10.09.2019 року день звільнення обвинуваченого з-під варти з ДУ «Біленківська виправна колонія (№99)» на підставі постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 05.09.2019 року.

Виходячи з позиції, яка викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 червня 2018 року (справа №180/746/16-к), при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, положення ч.1 ст.72 КК України у редакції Закону № 838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону № 2046-VIII - до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин, за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.

Поряд з цим відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 29.08.2018 р. (справа № 663/537/17), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переважаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається (постанова колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 13.02.2019 року у справі №130/1001/17, провадження №51-7588км18).

Отже, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 з 09.04.2017 року по 10.09.2019 року необхідно зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В подальшому запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався, оскільки відношенні ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні.

Наразі ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25 травня 2022 року, строк відбування покарання обчислюється з 03 березня 2021 року згідно з протоколом затримання із розрахунку один день попереднього увезення за один день позбавлення волі.

Тому, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 , про те що йому необхідно зарахувати в строк відбування покарання - строк попереднього ув`язнення з 03 березня 2021 року за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 25 травня 2022 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є помилковим, оскільки суперечить наведеним вище положенням законодавства.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 1 078 грн. 01 коп. за залучення експертів на проведення дактилоскопічних експертиз.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідками про витрати на проведення експертизи №1-421 від 20.04.2017 року та №1-196 від 02.03.2017 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371,374,376,395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2022 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 8 (восьми) років 5 (п`яти) місяців позбавлення з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 09 квітня 2017 року по 10 вересня 2019 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2022 року з 03 березня 2021 року із розрахунку один день попереднього увезення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1 078 (одну тисячу сімдесят вісім) грн 01 коп за залучення експертів на проведення дактилоскопічних експертиз.

Речові докази:

- 22 сліди папілярних узорів, вилучених під час огляду місця події 27.02.2017 року; CD-R диск «PRINCO» 700 Mb 80 min з відеозаписом з камер спостереження аптеки «Формула здоров`я», розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Космічна, 87, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду

міста Запоріжжя ОСОБА_1