Справа № 541/164/24
Провадження № 1-кс/541/44/2024
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2024 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна- ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Миргород матеріали клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 14.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 14.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 14.01.2024 близько 12 години військовослужбовець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , незаконно заволодів легковим автомобілем марки «CHEVROLET», модель «EVANDA», д. н. з. НОМЕР_1 , який знаходився в АДРЕСА_1 та який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 .

За вказаним фактом 14.01.2024 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000070 за ч.1 ст.289 КК України.

14.01.2024 проведено огляд місця події в АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено: два сліди взуття на гіпсових зліпках.

14.01.2024 проведено огляд в сел. Велика Багачка, вул. Гагаріна Миргородського р-ну. Полтавської обл. поблизу магазину «Маркетопт», де на узбіччі виявлено та вилучено: чотири сліди рук на поверхні водійських дверей з середини та ззовні; шапка спортивна зеленого кольору; мобільний телефон марки «Redmi»; три сліди рук на склі водійських дверей із середини; автомобіль марки «Chevrolet Evanda» д.н.з. НОМЕР_1 ; змив із керма автомобіля; змив із ручки передач.

15.01.2024 проведено огляд в каб. №6 ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області в сел. Велика Багачка, вул. Шевченка, 103 Миргородського р-ну. Полтавської обл. де ОСОБА_4 добровільно видав для огляду з подальшим вилученням взуття, в яке він був взутий на час незаконного заволодіння транспортного засобу, а саме: пара черевиків жовтого кольору розміром «44».

15.01.2024 постановою старшого слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_6 визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню: два сліди взуття на гіпсових зліпках, чотири сліди рук на поверхні водійських дверей з середини та ззовні; шапка спортивна зеленого кольору; мобільний телефон марки «Redmi»; три сліди рук на склі водійських дверей із середини; змив із керма автомобіля; змив із ручки передач, пара черевиків жовтого кольору розміром «44» - які передані для зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, речовий доказ - автомобіль марки «Chevrolet Evanda» д.н.з. НОМЕР_1 визначено місцем для зберігання територію спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в м. Миргород, вул. Мінзаводська, 1а Полтавської обл.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 видане ТСЦ №5344 власником автомобіля марки «Chevrolet Evanda» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 є ОСОБА_5 проживаюча в АДРЕСА_1 .

Власником шапки спортивної зеленого кольору, пари черевиків жовтого кольору розміром «44» та мобільного телефону марки «Redmi» є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході оглядів від 14.01.2024 та 15.01.2024 майно, для подальших проведень досліджень та експертиз, збереження речових доказів.

Оскільки в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, прокурор просить накласти арешт на вищевказане майно.

Дане клопотання подане прокурором в строк, передбачений КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 не заперечував проти накладення арешту на належне йому майно.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора та власника майна ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000070 від 14.01.2024 року за ч. 1 ст. 289 КК України.

14.01.2024 старшим слідчим слідчого відділення Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 було проведено огляд місця події по АДРЕСА_1 в якому проживає ОСОБА_7 разом зі своєю сім`єю, звідки було викрадено автомобіль. В ході огляду було виявлено декілька слідів взуття, з двох найбільш виразних №1 та позначення №2 було виготовлено гіпсові зліпки, для ідентифікації по ним особи правопорушника.

14.01.2024 ст. слідчим СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 було проведено огляд місця події по вул. Гагаріна в сел. Велика Багачка Миргородського району Полтавської області з правої сторони при вході з магазину «Маркетопт» на узбіччі, де було виявлено автомобіль марки «CHEVROLET», модель «EVANDA», д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору. В ході огляду було виявлено чотири сліди рук на поверхні водійських дверей з середини та ззовні; три сліди рук на склі водійських дверей із середини; змив із керма автомобіля; змив із ручки передач, шапка спортивна зеленого кольору та мобільний телефон марки «Redmi».

15.01.2024 ст. слідчим СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 було проведено огляд місця події в АДРЕСА_1 , а саме в приміщення каб. 6 ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, де ОСОБА_4 добровільно видав для огляду з подальшим вилученням взуття, в яке він був взутий 14.01.2024 під час вчинення незаконного заволодіння транспортного засобу у ОСОБА_7 .

Постановою ст. слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 дані речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженню №0000070 від 14.01.2024 року та визначено їх місце зберігання камеру зберігання речових доказів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області та територію спеціалізованого майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в м.Миргород, вул. Мінзаводська,1а Полтавської області.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Зважаючи на сукупність наявних доказів, прокурор у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно (речі) з тих підстав, що вони є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що вказане вище майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин, їх арешт забезпечить їх зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, судових експертиз. Таким чином, арешт на це майно з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна і не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи». На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження майном, з метою запобігання знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Таким чином, тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер, відтак перераховані основоположні суспільні інтереси переважають принцип мирного володіння майном.

Вказаний прокурором захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, є в даному випадку співмірним з тими обмеженнями, які існують під час досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення. Незастосування арешту вказаних речей може призвести до їх знищення або настання інших наслідків, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню, оскільки відносно даних речей є необхідність у проведенні слідчих дій та експертних досліджень.

Клопотання в частині визначення місця зберігання речових доказів до задоволення не підлягає, оскільки воно вже визначено постановою слідчого від 15.01.2024.

Одночасно суд роз`яснює власнику майна, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 98, 100, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 14.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на наступне майно: - шапку спортивну зеленого кольору; мобільний телефон марки «Redmi»; пара черевиків жовтого кольору розміром «44» - власником яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

- два сліди взуття на гіпсових зліпках, чотири сліди рук на поверхні водійських дверей з середини та ззовні; три сліди рук на склі водійських дверей із середини; змив із керма автомобіля; змив із ручки передач;

- автомобіль марки «Chevrolet Evanda» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_3 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 видане ТСЦ №5344 є ОСОБА_5 , проживаюча в АДРЕСА_1 , з забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1