№ 336/5971/23
провадження № 1кп/336/861/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000050 від 06.03.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Давидівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який проходить військову службу за контрактом у НОМЕР_1 прикордонному загоні ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії снайпера 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В), у військовому званні «сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем за контрактом, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії снайпера 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «сержант», 25.02.2022 року (точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе), діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, діючи з метою ухилення від військової служби без поважних причин, самовільно залишив місце тимчасової дислокації підрозділу НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 , який дислокувався неподалік КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя», за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав. Пояснив, що дійсно проходив службу за контрактом у НОМЕР_1 прикордонному загоні ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді інспектора прикордонної служби. 24.02.2022 р. надійшов наказ про передислокацію до м.Запоріжжя. По прибуттю до м.Запоріжжя їх підрозділ розмістили у терміналі КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя», за наказом повинні були здійснювати охорону території аеропорту. 25.02.2022 р., перебуваючи у лісопосадці, під час повітряної тривоги, ОСОБА_6 поникув зброю та залишив місце тимчасової дислокації підрозділу. У вчиненому розкаюється.

Окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненні злочину, за обставин, викладених у вироку, підтверджується поза розумним сумнівом сукупністю досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів, які оцінені судом з точки зору їх достовірності, належності та допустимості.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан в Україні, що діє до теперішнього часу.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 72-ОС від 04.02.2021 р. (а.с.48), ОСОБА_6 прийнято на військову службу за контрактом строком на 3 роки з 04.02.2021 р. по 03.02.2024 р. на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії відділення технічних засобів охорони державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії (тип В).

Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби безпеки України № 31-ОС від 24.01.2022 р. (а.с.49), ОСОБА_6 призначено інспектором прикордонної служби 1 категорії снайпером 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип В).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 надали показання, відповідно до яких в лютому 2022 р. вони проходили службу разом з ОСОБА_6 у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Зранку 24.02.2022 р. надійшов наказ про передислокацію до смт Приазовське, звідки, в той же день, за наказом вибули до м.Запоріжжя. До м.Запоріжжя прибули близько 22.00 години та були розміщені в терміналі аеропорту. Під час повітряної тривоги, особовий склад був розміщений у лісосмузі. На наступний день, у посадці знайшли покинутий автомат та під час шикування і з книги видачі зброї з`ясувалось, що зброя належала ОСОБА_6

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час допиту в суді надали свідчення, що з ОСОБА_6 не були знайомі, але їм відомо, що у лісосмузі поблизу аеропорту у м.Запоріжжі, де вони несли службу прикінці лютого 2022 р., був знайдений автомат і проводились розшукові дії. Як згодом з`ясувалось зброя належала обвинуваченому.

06.03.2022 р. керівнику Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону направлено повідомлення начальника відділу Департаменту військової контррозвідки про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення (а.с.41-42).

На підставі листа СБУ від 03.06.2022 р. наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 62-АГ від 08.06.2022 р. «Про призначення службового розслідування», з метою з`ясування обставин можливого факту самовільного залишення військової частини ОСОБА_6 призначено проведення службового розслідування (а.с.53-54).

Згідно висновку службового розслідування, затвердженого 22.07.2022 р. (а.с.65-68), комісія дійшла висновку, що військовослужбовець ОСОБА_6 25.02.2022 р. самовільно залишив місце дислокації підрозділу та по теперішній час не прибув до місць тимчасової дислокації НОМЕР_1 прикордонного загону та його структурних підрозділів або до будь-якої іншої військової частини (органу охорони державного кордону або його підрозділів) Державної прикордонної служби України.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину на підставі ухвали слідчого судді від 08.05.2023 р. про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 фактично затримано 05.06.2023 р. о 15 год. 43 хв., за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України (а.с.110-112).

На підставі сукупності досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів, судом встановлено, що 25 лютого 2022 року сержант ОСОБА_6 , умисно, в умовах воєнного стану, маючи на меті ухилення від проходження військової служби, залишив місце тимчасової дислокації підрозділу НОМЕР_1 прикордонного загону та був відсутній до моменту його затримання співробітниками правоохоронного органу, а саме до 05 червня 2023 року, обов`язки військової служби не виконував, до місця несення військової служби безпідставно не прибував, проводив час, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до місця військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 408 КК України, є порядок проходження військової служби.

З об`єктивної сторони дезертирство полягає у діях або бездіяльності, які мають дві відповідні форми: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу. У першій формі дезертирство є закінченим злочином з моменту, коли суб`єкт фактично залишив розташування військової частини (місця служби), а у другій - коли він не з`явився в частину (до місця служби) в установлений строк.

Фактичний термін відсутності військовослужбовця в місці служби при дезертирстві може не перевищувати навіть і однієї доби, але це має значення лише для призначення покарання.

Для наявності складу дезертирства немає значення, в який момент у особи виник намір ухилитися від служби - безпосередньо в момент самовільного залишення частини/не з`явлення на службу, або вже в період незаконного перебування за її межами. Коли військовослужбовець після самовільного залишення частини або не з`явлення на службу приймає рішення ухилитися від військової служби, його дії слід кваліфікувати як дезертирство, оскільки будь-яке за способом самовільне залишення частини чи нез`явлення на службу може виступати і способом дезертирства, а отже, поглинається останнім і не утворює множинності злочинів.

Кваліфікуючими ознаками дезертирства, у тому числі, є вчинення його в умовах воєнного стану.

З огляду на докази, здобуті у даному кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду, пояснення самого обвинуваченого, встановлено, що ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені діючим законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме дезертирство, яке по своїй суті є переховуванням від правоохоронних та інших державних органів, а також органів військового управління, з метою ухилення від проходження військової служби.

Про мету ухилення ОСОБА_6 від проходження військової служби свідчить те, що він 25.02.2022 р. залишив місце несення служби, за більш, ніж 1 рік та 3 місяці самостійно не повернувся до місця несення служби, допоки його не було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. При цьому, безумовно маючи таку можливість, обвинувачений протягом цього часу не намагався зв`язатись із командуванням військової частини, повідомити про своє місце перебування чи зазначити про намір повернутись до військової служби через певний час. Вказані обставини свідчать про те, що самовільне ухилення обвинуваченого від військової служби було перервано саме у зв`язку із його затриманням, а не у зв`язку із його добровільним поверненням до військової служби, тобто протиправні дії ОСОБА_6 щодо дезертирства були припинені не з його волі.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, вчинив особливо тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби в умовах введеного в Україні воєнного стану, має дитину 2008 р.н., постійне місце проживання, є військовослужбовцем, за місцем несення служби згідно зі службовою характеристикою характеризується посередньо.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає його каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання, запропоноване стороною обвинувачення у виді позбавлення волі, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

У даній справі суд не вбачає законних підстав для застосування при призначенні покарання ОСОБА_6 положень статей 69, 75 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, враховуючи обраний йому судом вид покарання та існування ризиків ухилення від виконання вироку суду, слід залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Враховуючи те, що згідно з протоколом затримання ОСОБА_6 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, 05.06.2023 р., після чого він утримувався під вартою на підставі відповідних судових рішень, строк відбування ним покарання слід рахувати саме з 05.06.2023, а строк попереднього ув`язнення обвинуваченого слід зарахувати в строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання 05 червня 2023 року.

Запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили, залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання час перебування його під вартою у якості запобіжного заходу, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, -у той же строк після отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі п. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Повний текст вироку після його проголошення вручається учасникам кримінального провадження, які присутні у судовому засіданні, та не пізніше наступного дня надсилається учаснику судового провадження, який в судове засідання на проголошення вироку не прибув.

Головуючий суддя ОСОБА_1