Справа № 559/3067/23
Провадження № 1-кп/559/256/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2023 р. м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.189, ч. 4 ст. 186 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

встановив:

у Дубенському міськрайонному суді Рівненської області знаходиться обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186 КК України за обставин викладених у обвинувальному акті. На переконання сторони обвинувачення підставою продовження запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, з огляду на те, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України відносяться до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому провадженні, є те що обвинувачений є фізично сильнішим за потерпілого, проживає в одному населеному пункті з обвинуваченими, а тому обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілого з метою примушення до зміни чи дачі неправдивих показів. Обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 є те, що на розгляді в Дубенському міському суді відносно обвинуваченого перебуває справа по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, а також той факт, що вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_8 мало місце протягом тривалого часу, з серпня 2022 року по 07.03.2023. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, постійних доходів не має. Прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, просив продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 днів, заперечивши щодо застосування цілодобового домашнього арешту.

Потерпілий підтримав прокурора у повному обсязі, однак не заперечував щодо того, щоб ОСОБА_4 проходив службу у ЗСУ.

Захисник ОСОБА_6 , якого підтримав ОСОБА_4 , в судовому засіданні вказав на необгрунтованість ризиків та можливість призначення застави замість тримання під вартою, що дало б можливість звернутися у ЗСУ для проходження військової служби. ОСОБА_4 просив застосувати заставу або цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_7 , якого підтримав ОСОБА_5 , у вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Заслухавши учасників провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд зробив наступні висновки.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , судом встановлено наявність ризику, визначеного п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, оскільки обрання більш м`якого запобіжного заходу, може призвести до переховування ОСОБА_4 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тим самим затягуючи судовий розгляд даного кримінального провадження. Крім того, обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, не одружений. Також обвинувачений зможе впливати, шляхом погроз чи залякування на потерпілого чи свідків, які на даний час ще не заслуховувалися судом, з метою зміни ними показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних особливо тяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому, у суду відсутні відомості, щодо сімейного стану обвинуваченого, чи наявності будь-яких підтверджень можливості останнім проходити військову службу.

Також, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим необхідність продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів наразі не буде достатнім для забезпечення вищезазначених ризиків.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого, встановлені судом наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на шістдесят днів, без застосування застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 179, 372 КПК України, суд

ухвалив:

клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів до 29.12.2023 включно.

В клопотанні захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування цілобового домашнього арешту або застави - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Суддя ОСОБА_1