ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

9 лютого 2024 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду ОСОБА_1 перевіривши на відповідність вимогам закону скаргу - клопотання засудженого ОСОБА_2 , -

У С Т А Н О В И Л А:

У цій скарзі - клопотанні підсудний ОСОБА_2 фактично оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого.

В скарзі вказує, що при розгляді справи у суді, ним було надано всі докази стосовно незаконних дій слідчого головуючому, вказував на відсутність доказів та просив скасувати підозру і направити справу на нове розслідування, але все було марним.

Перевіривши подану ОСОБА_2 скаргу-клопотання, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Статті 7, 22, 26 КПК України закріплюють основні засади кримінального провадження, серед яких - змагальність та диспозитивність.

Змагальність у свою чергу полягає у самостійному обстоюванні сторонами своїх правових позицій, а засада диспозитивності передбачає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України.

Так, ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Провадження №11-сс/822/36/24 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 396, 399 КПК України

Згідно ч.1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду.

Перелік вимог до апеляційної скарги встановлений ст. 396 КПК України, серед яких, судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Перевіряючи скаргу - клопотання ОСОБА_2 , апеляційний суд встановив, що останній висловлює свою незгоду в частині порушення слідчим вручення йому підозри. Проте, самого судового рішення, тобто ухвали з цих підстав слідчим суддею не прийнято.

Більше того, у прохальній частині скарги - клопотання ОСОБА_2 відсутня вказівка на те, яке рішення суду першої інстанції слід переглянути, а відтак і яке рішення апеляційний суд повинен прийняти за результатами судового розгляду.

Згідно ч.3 ст. 407 КПК України відсутній предмет розгляду судом апеляційної інстанції.

Ці обставини позбавляють апеляційний суд можливості прийняти скаргу - клопотання ОСОБА_2 до судового розгляду із прийняттям рішення по суті заявлених вимог, оскільки суд не вправі самостійно відшукувати аргументи на підтвердження чи спростування вимог і доводів скарги, а обмежений лише її змістом.

Оскільки кримінальним процесуальним законом не передбачене залишення без руху апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, її слід повернути апелянту як таку, що не відповідає вимогам ст. 396 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 396, 399 КПК України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Скаргу - клопотання ОСОБА_2 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення скарги-клопотання невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом з скаргою-клопотанням.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1