Копія Справа №678/127/24
Провадження №1-кп-678-35/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року смт.Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Летичів матеріали кримінального провадження за №0000006 від 15.01.2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Берег, Дубенського району Рівненської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, інвалідності не маючого, військовослужбовця Збройних Сил України, вожатого службових собак кінологічного відділення роти охорони військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 27.06.2018 року прийнятий у добровільному порядку на військову службу за контрактом та уклав контракт про проходження військової служби на посадах осіб рядового складу для проходження військової служби, якого направлено для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №2 від 27.06.2018 року, солдата ОСОБА_5 вожатого службових собак кінологічного відділення роти охорони військової частини НОМЕР_1 зараховано до списків особового складу військової частини, як військовослужбовця військової служби за контрактом, на всі види забезпечення.

Відповідно до положень п.3 ч.9, ст.1, п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, є день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту прийняття у добровільному порядку на військову службу за контрактом та укладання контракту про проходження військової служби на посадах осіб рядового складу до військової частини НОМЕР_1 солдата строкової служби ОСОБА_5 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, солдат строкової служби ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Натомість, 14.01.2024 року, близько 23 год. 15 хв., військовослужбовець ОСОБА_5 , не виконуючи обов`язки військової служби, знаходячись на дорозі по АДРЕСА_3 , прийшов до домогосподарства АДРЕСА_4 , яким користується та власником якого є ОСОБА_4 де, в подальшому, відчинив хвіртку, яка веде до даного домогосподарства, підійшовши до приміщення житлового будинку, вирішив незаконно проникнути до нього з метою перевірки наявності свого малолітнього сина за місцем проживання.

Тоді ж, реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_5 , в той самий час, знаходячись на території вказаного домогосподарства, виявивши, що вхідні двері будинку не замкнені, а на скобі лише наявний навісний замок, всупереч вимог ст.30 Конституції України, згідно якої «Кожному гарантується недоторканність житла і не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи», ст.12 Загальної декларації прав людини, згідно якої «Ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність його житла», та ст.17 Міжнародного пакту про громадські та політичні права, відповідно до якої «Ніхто не повинен зазнавати незаконних посягань на недоторканність його житла», усвідомлюючи факт, що вказане житло (будинок) йому не належить, не отримавши на це згоди власниці вказаного домогосподарства - ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, за відсутності законних підстав, порушуючи конституційне право на недоторканність житла особи, знявши навісний замок (колодку) із запірної скоби вхідних дверей, відчинивши їх, незаконно проник в середину житла - будинку по АДРЕСА_3 , тим самим свідомо та умисно порушив недоторканність житла особи.

Тобто, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України (незаконне проникнення до житла).

У підготовчому судовому засіданні 30.01.2024 року потерпіла ОСОБА_4 заявила письмове клопотання (заяву) від 30.01.2024 року про відмову від обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального проступку, посилаючись на те, що вона примирилась з останнім та наслідки відмови від обвинувачення їй роз`яснені та зрозумілі, про що підтвердила у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_5 також подав до суду письмове клопотання (заяву) від 30.01.2024 року в якому просить суд закрити дане кримінальне провадження відносно нього, оскільки він з потерпілою примирився, наслідки закриття кримінального провадження йому роз`яснені та зрозумілі, про що підтвердив у судовому засіданні.

Прокурор не заперечує щодо задоволення даного клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч.6 ст.284 цього ж Кодексу якщо обставина, передбачена пунктом 7 частини першої цієї статті, виявляється під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Кримінальним проступком матеріальної шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.26, 100, 110, 284, 350, 477 КПК України,

постановив:

Кримінальне провадження №0000006 від 15.01.2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.162 КК України, - закрити.

Відповідно до ст.100 КПК України речовий доказ: наданий свідком ОСОБА_6 для долучення до матеріалів кримінального провадження відеозапис, який оглянуто та поміщено до паперового конверту, що скріплений печатками «110», - залишити при матеріалах даного кримінального провадження. (Т.1 а.с.58-62).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається через Летичівський районний суд Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Летичівського районного

суду Хмельницької області підпис ОСОБА_1

Суддя Летичівського районного

суду Хмельницької області ОСОБА_1