У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу директора Південного лісового офісу ДП « Ліси України» на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2023 року, якою накладено арешт на майно вилучене в ході проведеного 01.09.2023 обшуку в приміщенні та службових кабінетах Південного лісового офісу ДП «Ліси України», які розташовані на другому поверсі адміністративної будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Дівіної Ганни, будинок 2, корпус В, у кримінальному провадженні за № 0000905 від 28.07.2023р.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно вилучене в ході проведеного 01.09.2023 обшуку в приміщенні та службових кабінетах Південного лісового офісу ДП «Ліси України», які розташовані на другому поверсі адміністративної будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Дівіної Ганни, будинок 2, корпус В.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Задоволено клопотання прокурора про арешт майна, а саме речей та документів, що були вилучені в ході проведеного 01.09.2023 обшуку в приміщенні та службових кабінетах Південного лісового офісу ДП «Ліси України», які розташовані на другому поверсі адміністративної будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Дівіної Ганни, будинок 2, корпус В.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, постановленою з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Зазначає, що ДП «Ліси України» надавались заперечення до суду першої інстанції стосовно незгоди з тим, що під час обшуку були вилучені та в подальшому заарештовані робочі блокноти з чорновими записами працівників Південного лісового офісу ДП « Ліси України», але ці заперечення не були враховані слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали.

Також зазначає, що арештовані блокноти з чорновими записами необхідні працівникам для щоденного виконання посадових обов`язків у зв`язку з тим, що містять інформацію для оперативного вирішення завдань та комунікаційних зв`язків.

Апелянт заперечує, що вилучені робочі блокноти є речовими доказами в кримінальному провадженні за № 0000905 від 28.07.2023р., оскільки не містять інформацію щодо укладання та виконання договорів про обробіток землі, обліку та використання земель лісогосподарського призначення, а власники цих блокнотів навіть не мають статусу підозрюваних в цьому кримінальному провадженні.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До суду надійшло клопотання в якому прокурор просив накласти арешт на майно, вилучене в ході проведеного 01.09.2023 обшуку в приміщенні та службових кабінетах Південного лісового офісу ДП «Ліси України», які розташовані на другому поверсі адміністративної будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Дівіної Ганни, будинок 2, корпус В, у кримінальному провадженні за № 0000905 від 28.07.2023р.

В клопотанні зазначено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000905 від 28.07.2023 за фактом зловживання службовими особами філіі «Баштанське лісове господарство» ДП «Ліси України», Південного регіонального офісу ДП «Ліси України» та Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства службовим становищем, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Клопотання про арешт майна мотивоване тим, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критерію речового доказу, визначеного ст. 98 КПК України. Не застосування арешту майна може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя вказав, що наявні підстави вважати, що зазначене у клопотанні прокурора майно має доказове значення у кримінальному провадженні та відповідає критеріям ст. 98 КПК України. У ході проведення досудового розслідування є необхідність дослідження даного майна. З метою збереження речових доказів на нього необхідно накласти арешт.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000905 від 28.07.2023 за фактом зловживання службовими особами філіі «Баштанське лісове господарство» ДП «Ліси України», Південного регіонального офісу ДП «Ліси України» та Південного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства службовим становищем, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України

В межах цього кримінального провадження прокурором скеровано до суду клопотання про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведеного 01.09.2023 обшуку в приміщенні та службових кабінетах Південного лісового офісу ДП «Ліси України», які розташовані на другому поверсі адміністративної будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Дівіної Ганни, будинок 2, корпус В.

Розглядаючи в порядку ст. ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен в тому числі враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Ці вимоги закону спрямовані на те, щоб арешт майна не привів до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею були дотримані вимоги ст. ст. 170-173 КПК України та доцільно до обставин, задоволено клопотання прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку, що оскільки в судовому засіданні була встановлена наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000905 від 28.07.2023р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення речових доказів по вказаному кримінальному провадженню, то з метою забезпечення збереження цього майна необхідно накласти на нього арешт.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на цьому етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому не є слушними доводи апелянта про те, що слідчий суддя безпідставно арештував вищевказане майно.

Твердження апелянта, що на зазначене в клопотанні майно безпідставно накладено арешт, оскільки жодній особі не повідомлено про підозру в даному кримінальному провадженні є неприйнятним, так як майно, яке відповідає визначеним у ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України критеріям та має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Матеріали кримінального провадження підтверджують, що арештоване майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, про що зазначено у клопотанні прокурора про накладення арешту на вилучене 01.09.2023 в ході обшуку приміщень та службових кабінетів Південного лісового офісу ДП «Ліси України», які розташовані на другому поверсі адміністративної будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Дівіної Ганни, будинок 2, корпус В.

Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, з метою збереження речових доказів.

З урахуванням викладеного вище, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу директора Південного лісового офісу ДП « Ліси України» залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2023 року, якою накладено арешт на майно вилучене в ході проведеного 01.09.2023 обшуку в приміщенні та службових кабінетах Південного лісового офісу ДП «Ліси України», які розташовані на другому поверсі адміністративної будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Дівіної Ганни, будинок 2, корпус В, у кримінальному провадженні за № 0000905 від 28.07.2023р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: