ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/689/23 Справа № 711/6086/23 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченогоОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0002273 від 07.07.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 жовтня 2023 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07.12.2023 включно, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження №0002273 від 07.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні 09 жовтня 2023 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07.12.2023 включно, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Продовжуючи, ОСОБА_7 даний запобіжний захід, місцевий суд виходив з того, що підставою для продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, впливати на свідків, мати змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи те, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, які є достатніми для переконання, що підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. ст.176 КПК України не зможе запобігти тим ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07.12.2023 включно, з можливістю внесення застави та у разі внесення якої, покласти обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 жовтня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

В апеляційній скарзі посилається на те, що в нього є постійне місце проживання за яким він зареєстрований, а саме: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що він не буде здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків і переховуватися від суду.

Вказує, що він хворіє на туберкульоз, хронічний гепатит «С», артрит, хронічний бронхіт, тоді як в СІЗО він отримує неналежне лікування.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги з наведених в ній підстав, прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було врахував норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження. При продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 зазначеного запобіжного заходу місцевим судом також враховано практику Європейського суду з прав людини.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, які, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 не працює та немає джерела доходу, неодружений, немає на утриманні дітей, немає постійного місця проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, та який раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, судимість за які незнята та не погашена у встановленому законом порядку.

Вищезазначене свідчить про ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує в разі доведення винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочину; ризик незаконного впливу на представників потерпілих та свідків шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни ними раніше наданих показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності; ризик вчинення нового кримінального правопорушення, враховуючи у обвинуваченого постійного джерела доходу, оскільки він ніде не працює, раніше неодноразово судимий, у тому числі за корисливі злочини.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою є необґрунтованим та невиправданим.

З врахуванням фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , недостатніми, на думку колегії суддів, для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього є його доводи про те, що в нього є постійне місце проживання, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Необґрунтованими на думку колегії суддів є доводи ОСОБА_7 про його захворювання такі як туберкульоз, хронічний гепатит «С», артрит, хронічний бронхіт, тоді як в СІЗО він отримує неналежне лікування, оскільки інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_8 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України, в зв`язку із чим безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що він не буде здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків і переховуватися від суду.

Разом з тим, з урахуванням обставин даного кримінального провадження та того, що ОСОБА_7 є раніше неодноразово судимою особою, у тому числі за корисливі злочини, судимість за які не знято та не погашено в установленому законом порядку, що говорить про причетність до системного вчинення ним кримінальних правопорушень, у колегій суддів відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт.

Крім того, районним судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до вимог ч.4, п.2 та абз.2 ч.5 ст.182 КПК України, обґрунтовано визначено останньому альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в разі внесення якої обвинуваченого буде звільнено з-під варти.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з мотивів, наведених в ній, та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 жовтня 2023 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 07.12.2023 включно, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді