25.12.2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 642/7350/23

Провадження №1-кп/642/683/23

25 грудня 2023 року

м. Харків

Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001334 від 25.08.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь, Приморського району, Донецької області, громадянина України, українця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий: 08.07.2003 Приморським районним судом м. Маріуполя, Донецької області, за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 21.07.2005 на підставі закону України про амністію; 14.02.2006 Приморським районним судом м. Маріуполя, Донецької області, за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, обмеження волі на строк 1 рік; 16.05.2006 Жовтневим районним судом м. Маріуполя, Донецької області, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч.ч. 1, 4 ст. 70 кк України, позбавлення волі на строк 4 роки; 29.04.2009 Жовтневим районним судом м. Маріуполя, Донецької області, за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць, 13.05.2014 звільненого на умовно-достроковий строк з невідбутим покаранням 1 рік, 8 місяців, 9 днів; 10.06.2015 Жовтневим районним судом м. Маріуполя, Донецької області, за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, 26.09.2018 звільненого по відбуттю строку покарання; 26.06.2020 Центральним відділом ГУНП в Донецькій області кримінальне провадження №0001121, за ч. 2 ст. 186 КК України, направлено з обвинувальним актом до суду; 08.12.2020 Ільїчівським районним судом м. Маріуполя, Донецької області, за ч. 2 ст. 185, 4.1 ст.249, ч. 1 ст. 70 КК України, позбавлення волі на строк 2 роки; 20.01.2021 Жовтневим районним судом м.Маріуполя, Донецької області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, 4. 1 ст. 70 КК України позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, звільненого 07.04.2022 на умовно-достроковий строк з невідбутим покаранням 7 місяців 7 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001334 від 25.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, посилаючись на той факт, що кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду м. Харкова, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та підстав для його повернення прокурору немає, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Крім того, при вирішенні питання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що так як на даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, не зменшились і не зникли. Прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 щодо вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою покладався на розсуд суду

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, так як він здійснює захист обвинуваченого тільки для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Щодо вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою не погодився з позицією ОСОБА_4 , просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора, так як ризики необґрунтовані та не доведені.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до 7 років, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, тобто відсутні стійкі соціальні зв`язки, неодноразово судимий.

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування ризику переховування обвинуваченим ОСОБА_4 від суду підтверджується наступним.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки санкцією ч.1 ст.263 КК України передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, що він не має стійких соціальних зв`язків, тому існують обґрунтовані ризики того, що у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_4 може покинути місце мешкання та виїхати за межі м.Харкова та області з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим наявний ризик його переховування від суду.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, а також, у разі необхідності і після цих стадій, під час дослідження судом письмових доказів, оскільки у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність для повторного допиту деяких свідків, у разі задоволення судом такого клопотання. На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину, а також тим, що на теперішній час ОСОБА_4 відомі відомості про особи свідків, місце їх проживання, коло спілкування, що дає їй можливість впивати на їх свідчення.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що він не має будь-яких офіційних та законних джерел доходу, у зв`язку з чим не виключена можливість того, що перебуваючи поза умовами ізоляції він може вчинити інші кримінальні правопорушення з метою забезпечення своїх елементарних життєвих потреб. При цьому, злочин, що інкриміновано ОСОБА_4 , вчинено з корисливих мотивів.

Також суддя бере до уваги те, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на теперішній час не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно нього необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховуючи всі обставини справи, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає за необхідне визначити підозрюваному той самий розмір застави, що був визначений слідчим суддею при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу - 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 80 520,00 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є завідомо непомірною для нього.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 315, 316, 336, 369 372, 376, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відкласти підготовче судове засідання з розгляду кримінального провадження №0001334 від 25.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, на 22.01.2024 року на 10-00 год. в приміщенні суду за адресою: м.Харків, вул.Полтавський Шлях, 20 в залі судового засідання № 4.

Судовий розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 22.02.2024 включно.

Встановити строк дії даної ухвали до 22.02.2024 року включно.

Визначений ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 20.11.2023 року розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень залишити без змін.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти строком на 60 днів наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до матеріалів особової справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вручення обвинуваченому.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала суду в іншій частині оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1