Справа № 461/5659/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/835/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання в.о. начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» ОСОБА_8 та голови спостережної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

На вказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначає, що суд не надав належної оцінки його особі. На переконання засудженого, суд не врахував, те, що він відбуває покарання вперше, характеризується позитивно, працевлаштований, 5 разів заохочувався адміністрацією установи і те, що прокурор в суді першої інстанції не заперечував про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задоволити, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, а лише стає на шлях виправлення, а тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Згідно з матеріалами подання, ОСОБА_6 засуджений 07.12.2020 Залізничним районним судом м. Львова за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 11.01.2021. Початок строку - 08.03.2020. Кінець строку - 08.03.2025. Засуджений ОСОБА_6 у ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» утримується з 10.03.2020 по теперішній час. У відділення господарського обслуговування зарахований 21.01.2021, працевлаштований на посаду робітника їдальні установи. За час відбування покарання засуджений порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. За сумлінну поведінку та ставлення до праці адміністрацією установи заохочувався 5 разів.

Як убачається із змісту вироку Залізничного районного суду м.Львова від 07.12.2020, ОСОБА_6 засуджений за вчинення з мотивів особистої непрязні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки і бажаючи їх настання, умисно, із помсти ( що визнав в судовому засіданні при розгляді справи) наніс удар кухонним ножем своєму батькові, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя. Вказаний злочин вчинений відносно життя та здоров`я рідного батька, відтак, становить підвищену суспільну небезпеку.

Згідно з даними психологічної характеристики (а.с.21) ОСОБА_6 властиві надмірна вразливість, патетичність, панікерство, схильність до розпачу. Невдачі, сумні події сприймає трагічно; піддається настроям, рвучкий, легко переходить від стану захвату до стану суму, має лабільність психіки.

Дослідивши матеріали подання, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що така психологічна характеристика засудженого не може свідчити про повне усвідомлення своєї поведінки по відношенню до вчиненого.

Беручи до уваги встановлені судом обставини та оцінюючи вказану інформацію у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину, виходячи із аналізу вироку, за яким засуджений відбуває покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.

Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні.

Як вбачаться з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418,419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 липня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді