Справа № 135/1213/23
Провадження № 1-кп/135/121/23
ВИРОК

іменем України

11.10.2023 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 27.01.2023 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лугова Бершадського району Вінницької області, громадянина України, українця, непрацюючого, з неповною середньою освітою, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.07.1998 Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст.140, ч.3 ст.140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна з відстрочкою виконання вироку на 1 рік 6 місяців та сплатою штрафу 680 грн.;

- 11.06.1999 Бершадським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.81, ч.3 ст.140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 03.01.2002 Апеляційним судом Вінницької області за п. «а», «і» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 145, ч. 2 ст. 185, ст. 304, ст.43 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- 24.05.2013 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч.2 ст.187, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- 20.09.2021 Бершадським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.187, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , відбуваючи покарання в Ладижинській ВК №39, вирішив заволодіти чужим майном шляхом обману, та для реалізації вказаного наміру в січні 2023 року в глобальній мережі Інтернет на сайті онлайн-оголошень OLX за допомогою планшетного пристрою Samsung Z80, розмістив оголошення щодо продажу причепа до легкового автомобіля за ціною 14 100 гривень, якого в дійсності не мав у власності, та для зв`язку з ним вказав номери свого мобільного телефону оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Так, 24.01.2023 до ОСОБА_4 у відповідь на оголошення звернувся ОСОБА_5 з метою придбання причепа до легкового автомобіля за вказані в оголошенні грошові кошти в сумі 14 100 гривень. В свою чергу ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , шляхом обману, повторно, усвідомлюючи, що

поставку замовленого товару здійснювати не буде, встановив умову, що спочатку необхідно перерахувати грошові кошти у сумі 1850 гривень в якості оплати за доставку на запропонований ним картковий рахунок АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 , що й зробив ОСОБА_5 , перерахувавши 25.01.2023 о 09 год. 38 хв. Через мобільний додаток «Приват24» зі свого карткового рахунку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_4 власні грошові кошти в сумі 18500 гривень, однак з 25.01.2023 ОСОБА_4 замовлений товар не поставив, завдавши ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 1850 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , відбуваючи покарання в Ладижинськиій ВК №39, вирішив заволодіти чужим майном шляхом обману, та для реалізації вказаного наміру в січні 2023 року в глобальній мережі Інтернет на сайті онлайн-оголошень BESPLATKA.ua за допомогою планшетного пристрою Samsung Z80 розмістив оголошення щодо продажу причепа до легкового автомобіля за ціною 14 100 гривень, якого в дійсності не мав у власності, та для зв`язку з ним вказав номери свого мобільного телефону оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Так, 25.01.2023 до ОСОБА_4 у відповідь на оголошення звернувся ОСОБА_7 з метою придбання причепа до легкового автомобіля за вказані в оголошенні грошові кошти в сумі 14 100 гривень. В свою чергу, ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , діючи повторно, шляхом обману, усвідомлюючи, що поставку замовленого товару здійснювати не буде, встановив умову, що спочатку необхідно перерахувати грошові кошти у сумі 1850 гривень в якості оплати за доставку та грошові кошти в сумі 1320 гривень за державну реєстрацію номеру причепа на запропонований ним картковий рахунок АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 , що й зробив ОСОБА_7 , перерахувавши 26.01.2023 о 11 год. 38 хв. та 26.01.2023 о 12 год. 41 хв. зі свого карткового рахунку АТ «Райфайзен Банк» НОМЕР_5 власні грошові кошти в сумі 3170 гривень, однак з 26.01.2023 ОСОБА_4 замовлений товар не поставив, завдавши ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 3170 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , відбуваючи покарання в Ладижинськиій ВК №39, вирішив заволодіти чужим майном шляхом обману, та для реалізації вказаного наміру в січні 2023 року в глобальній мережі Інтернет на сайті онлайн-оголошень BESPLATKA.ua за допомогою планшетного пристрою Samsung Z80 розмістив оголошення щодо продажу причепа до легкового автомобіля за ціною 14 300 гривень, якого в дійсності не мав у власності, та для зв`язку з ним вказав номер оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 свого мобільного телефону.

Так, 01.02.2023 до ОСОБА_4 у відповідь на оголошення звернувся ОСОБА_8 з метою придбання причепа до легкового автомобіля за вказані в оголошенні грошові кошти в сумі 14 300 гривень. В свою чергу, ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , діючи повторно, шляхом обману, усвідомлюючи, що поставку замовленого товару здійснювати не буде, встановив умову, що спочатку необхідно перерахувати грошові кошти у сумі 1850 гривень та грошові кошти в сумі 4200 гривень в якості оплати за доставку причепа на запропонований ним картковий рахунок АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 , що й зробив ОСОБА_8 , перерахувавши 01.02.2023 о 16 год. 07 хв. та 02.02.2023 о 12 год. 52 хв. через термінал, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв Миколаївської області, вул. Корабелів, 14, власні грошові кошти в сумі 6050 гривень, однак з 02.02.2023 ОСОБА_4 замовлений товар не поставив, завдавши ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 6050 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , відбуваючи покарання в Ладижинськиій ВК №39, вирішив заволодіти чужим майном шляхом обману, та для реалізації вказаного наміру в січні 2023 року в глобальній мережі Інтернет на сайті онлайн-оголошень RST за допомогою планшетного пристрою Samsung Z80 розмістив оголошення щодо продажу причепа до

легкового автомобіля за ціною 14 500 гривень, якого в дійсності не мав у власності, та для зв`язку з ним вказав номери свого мобільного телефону оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_6 та НОМЕР_7 .

Так, 16.02.2023 до ОСОБА_4 у відповідь на оголошення звернувся ОСОБА_9 з метою придбання причепа до легкового автомобіля за вказані в оголошенні грошові кошти в сумі 14 500 гривень. В свою чергу, ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , діючи повторно, шляхом обману, усвідомлюючи, що поставку замовленого товару здійснювати не буде, встановив умову, що спочатку необхідно перерахувати грошові кошти у сумі 1650 гривень в якості оплати за доставку на запропонований ним картковий рахунок АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 , що й зробив ОСОБА_9 , перерахувавши 16.02.2023 о 18 год. 16 хв. зі свого карткового рахунку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_8 власні грошові кошти в сумі 1650 гривень, однак з 16.02.2023 ОСОБА_4 замовлений товар не поставив, завдавши ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 1650 гривень.

Суд вважає обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.190 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що не оспорює обставини вчинення правопорушення, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що перебуваючи в Ладижинській ВК №39, вирішив заволодіти чужим майном шляхом обману, для чого на початку 2023 року в мережі Інтернет на сайтах оголошень OLX, BESPLATKA.ua, RST за допомогою планшету розмістив оголошення щодо продажу причепу до легкового автомобіля, якого в дійсності у власності не мав, зазначивши для зв`язку номери свого мобільного телефону оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар». Через розміщення ним оголошення для придбання причепа до нього звернулися чотири особи, яким він повідомив про необхідність перерахування частини вартості причепу на картковий рахунок зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 , яка не знала про джерело походження цих грошових коштів. Після перерахування потерпілими особами грошових коштів на рахунок, він не передавав замовлений причеп та не відповідав на телефонні дзвінки. Пояснив, що щиро визнає вину у вчиненні злочинів, повністю відшкодував потерпілим завдану майнову шкоду, та просив не призначати йому суворого покарання.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 , інші учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами та має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Виходячи з приписів ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2ст.190 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, вчинив злочин під час відбуття покарання у виді позбавлення волі, не працевлаштований, за місцем відбування покарання характеризується негативно, тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбаченими ст.66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

В обвинувальному акті зазначено в якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , рецидив злочинів.

Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч.4 ст.67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Отже, суд не враховує обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , рецидив злочинів, оскільки в даному випадку рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у ч.2 ст.190 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

З огляду на викладене, враховуючи в сукупності обставини справи, характер, тяжкість та суспільну небезпеку вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання, зокрема, законності його призначення, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.190 КК України з урахуванням вимог ст.69-1 КК України, і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим (даним) вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч.4 ст.71 КК остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

При визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що він не відбув повністю покарання за попереднім вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 20.09.2021 року. На дату ухвалення вироку 11.10.2023 невідбута частина покарання становить 5 років 5 місяців 15 днів позбавлення волі.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити з застосуванням положень ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України, суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області №135/617/23 (провадження №1-кс/135/164/23) від 23.05.2023 року.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені, майнова шкода відшкодована під час досудового розслідування.

Питання про долю речових доказів у даній кримінальній справі слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-371, 373-376, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_4 за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 20.09.2021 року, та остаточно призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту ухвалення вироку, а саме з 11.10.2023.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області №135/617/23 (провадження №1-кс/135/164/23) від 23.05.2023 року.

Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон марки «Nokia», що зберігається в кімнаті зберігання речових доказів (квитанція №681 від 23.05.2023) - передати у власність держави.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області ОСОБА_1