Справа № 442/1318/23
Провадження № 1-кп/442/174/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 08.06.2022 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Охримівці Віньковецького району Хмельницької області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, не одруженого, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 30.03.2022 був призваним відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 N?69/2022 для проходження військової служби за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, вказаного військовослужбовця призначено на посаду сапера 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 . Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2022 N?82, солдат ОСОБА_3 призначений на посаду та зарахований на котлове забезпечення даної військової частини.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов?язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Згідно п.п. 1-4 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України N?64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення України. Однак, 24.05.2022 орієнтовно о 18 год. 30 хв. солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою ухилитися від виконання обов?язків військової служби, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування базового табору інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце проходження військової служби.

Таким чином, ОСОБА_3 , з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану (дезертирство), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.408 КК України.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за вищезазначені кримінальні правопорушення, винною у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Частина 4 статті 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу, якщо діяння вчинене у умовах воєнного стану.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений старший слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 та затверджений прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_7 та підтримана прокурором ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження.

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає, що ОСОБА_3 , з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану (дезертирство), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.408 КК України.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, прокурор в судовому засіданні просить суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

В судових дебатах прокурор просить суд призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Правова позиція сторони захисту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно вчинив інкримінований йому кримінальне правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, однак просить врахувати, що злочин вчинив через складні життєві обставини: хворобу матері, поранення брата, конфлікт з іншими військовослужбовцями. Щиросердно розкаюється у вчиненому, просить суд суворо не карати.

Захисник адвокат просить суд, при визначенні міри покарання, врахувати пом`якшуючі обставини, зокрема те, що її підзахисний брав участь в АТО, щиросердно розкаюється у вчиненому.

Межі судового розгляду кримінального провадження.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються особи останнього.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.4 ст.408 КК України.

Висновки суду.

Таким чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 , з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану, тобто вчинив ним кримінальне правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує вимоги п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих обставин, передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст.65 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує суспільну небезпеку вчинених ним кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є особливо тяжким (ч.4 ст.408 КК України) злочином, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення, особу винуватого, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. А тому, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів.

З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, аналізуючи особу винуватого як в загально - соціальному плані, так і в плані її потенційної суспільної небезпеки, оцінки поведінки обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.408 КК України у виді позбавлення волі, що є необхідним для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів у майбутньому.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Заходи забезпечення кримінального провадження.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368 - 371, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.408 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1