Справа № 757/6441/21-к Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4491/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою колегії суддів Святошинського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 17 вересня 2023 року включно.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. Крім цього, судом було враховано існування ризиків вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, що обґрунтовується тим, що вони офіційного джерела доходів не мають, обвинувачуються у вчиненні злочину з корисливих мотивів, а також є обвинуваченими у іншому кримінальному провадженні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. На думку апелянта, рішення суду не містить достатніх мотивів, які би підтверджували доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а клопотання прокурора фактично містило формальний перелік ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали спільну апеляційну скаргу указавши на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування доводів скарги указали на те, що поза увагою колегії суддів місцевого суду залишилось питання незаконності досудового розслідування у даному кримінальному провадженні внаслідок істотного порушення процедури перейняття кримінального провадження між Україною та Республікою Вірменія вимогам міжнародно-правових актів. Крім цього, звернули увагу, що передані Республікою Вірменія матеріали досудового розслідування не супроводжуються належним перекладом на українську мову, що об`єктивно позбавило суд можливості дослідити обґрунтованість підозри. Вказали на те, що ОСОБА_7 не було повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, що з огляду на положення ч.2 ст.177 КПК України, унеможливлювало обрання щодо нього запобіжного заходу. Апелянти звернули увагу також і на групу прокурорів, яка здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, яка не включає у себе жодного прокурора Департаменту міжнародно-правового співробітництва та повернення активів. Щодо ризиків, наявність яких була констатована судом, то на переконання захисника вони не ґрунтуються на матеріалах клопотання. Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду на думку апелянта спростовується тим, що відповідно до матеріалів адвокатського досьє, ОСОБА_7 , у іншому кримінальному провадженні перебуваючи під домашнім арештом прибував на кожний виклик органів досудового розслідування впродовж 6 місяців. Та обставина, що відповідно до матеріалів кримінального провадження місцем вчинення злочину є Республіка Вірменія, на думку захисника спростовує ризик впливу на потерпілого та свідків, які перебувають за межами України. Існування ризику щодо можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, на думку апелянта спростовується відсутністю судимостей у ОСОБА_7 . Просили ухвалу колегії суддів місцевого суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

У зв`язку із тим, що апелянтами не порушене питання про розгляд справи із участю сторін, апеляційний розгляд даного судового провадження проведений за правилами ст. 422-1 КПК України без виклику сторін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.

Колегія суддів зважає на те, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченихОСОБА_6 та ОСОБА_7 було вирішене на стадії судового провадження. Тобто це питання вирішувалось на стадії яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими інстанціями на стадії досудового розслідування неодноразово визнавалась обґрунтованість підозри, що давало підстави для ухвалення як рішення про застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час продовження строку тримання під вартою. Відповідні ухвали слідчих суддів не були змінені чи скасовані. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченихОСОБА_6 та ОСОБА_7 колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні зазначеного вище питання були враховані тяжкість вчиненого злочину, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим у випадку доведеності їх вини у вчиненні інкримінованого їм злочину. Ці обставини привели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про наявність ризику того, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду. У зв`язку із цим суд першої інстанції із підстав, передбачених законом ухвалив рішення про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, належним чином його мотивувавши. Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає засадам законності, обґрунтованості та вмотивованості, із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Апеляційні скарги не містять доводів, які би указували на незаконність та не обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність ризику переховування обвинувачених від суду ґрунтується на даних про осіб обвинувачених із урахуванням тяжкості та обставин вчинення злочину. Матеріали кримінального провадження не містять даних про наявність у обвинувачених соціальних зв`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування обвинувачених від суду. Із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та обставин його вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду сумарний строк протягом якого обвинувачені тримаються під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинувачених від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення військового стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинувачених від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 щодо незаконності досудового розслідування у даному кримінальному провадженні внаслідок істотного порушення процедури перейняття кримінального провадження між Україною та Республікою Вірменія вимогам міжнародно-правових актів, знаходяться поза межами предмету доказування даного провадження. Вказаним питанням повинна бути надана оцінка у ході провадження у суді першої інстанції за результатами розгляду обвинувального акта.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційних скарг та відсутність підстав для їх задоволення.

Ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає ухвалу без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419,4221 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до 17 вересня 2023 року включно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

___________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4