Справа № 461/2611/23
Провадження № 1-кп/461/425/23
24.10.2023 року. м.Львів.
Галицький районний суд м. Львова
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
представника цивільного відповідача ОСОБА_7
при розгляді у судовому засіданні у кримінальному провадженні №461/2611/23 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Чижевичі Мостиського району Львівської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,-
В провадження Галицького районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадженні №461/2611/23 за ч.2 ст.286 КК України відносно ОСОБА_4
24.10.2023 р. в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів. В клопотанні прокурор зазначив, що сторона обвинувачення має обґрунтовані підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливості переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Тому сторона обвинувачення просить продовжити ОСОБА_4 запобіжного заходу пов`язаного із обмеженням особистої свободи у виді тримання під вартою, здатне забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та забезпечить запобігання вищевказаним ризикам, передбачених п.п.1,2,3 ст.177 КПК України.
Обвинувачений в судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора. Просив відмовити у задоволенні такого.
Потерпіла та її представник клопотання прокурора підтримали.
Представник відповідача покалався на розсуд суду.
Заслухавши учасників кримінального провадження суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 183 КПК України (яка знаходиться в розділі ІІ КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст.183 КПК України (яка знаходиться в розділі ІІ КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Суду не надані докази вини обвинуваченого стороною обвинувачення і тому суд не може надати їм правову оцінку. В судовому засіданні суд не має процесуальної можливості і повноважень перевірити обґрунтованість підозри. Належність та допустимість доказів буде перевірена судом під час судового засідання, про що суд зробить відповідні висновки в остаточному процесуальному рішенні.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України тяжкому злочину за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, є додатковим мотивуючим особу фактором переховуватись від суду.
При цьому суд враховує, що в обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки в останнього немає офіційних джерел доходу, немає на утриманні непрацездатних осіб.
Крім цього обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки таких судом ще не допитано, їхні покази безпосередньо не заслухано судом, відтак шляхом їх переконання чи залякування ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може схилити їх до зміни даних ними показань.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 може знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки як вбачається з матеріалів справи №461/2611/23, після того як останній ознайомився з матеріалами справи працівниками Галицького районного суду м.Львова було виявлено відсутність в судовій справі аркушів 6 та 7, а саме розписки підозрюваного та його захисника про отримання ними копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, розписки про дату судового засідання, а також виявлено написи наступного змісту: «звинувачення не законне прошу надати справу в прокуратуру. Підпис. 03.05.2023 року».
Сукупність вищеперелічених відомостей про обвинуваченого є вагомою для підтвердження можливого ризику переховування обвинуваченого від суду, ризику незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та ризику знищення або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 , свідчить про те, що будь-який інший, більш м`якший запобіжний захід не забезпечить його належну процесуальну поведінку.
З урахуванням викладеного, особи обвинуваченого, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 КПК України ризикам переховування обвинуваченого від суду, впливу на свідків, знищення або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Єдиним запобіжним заходом, який на думку суду здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу та приходить до висновку, що застосування такого слід продовжити.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;
5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який не підпадає під вищезазначений перелік суд вважає за можливе призначити заставу.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та не може бути завідомо непомірним для нього.
Визначаючи розмір застави суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
З врахуванням його матеріального стану, враховуючи вимоги законодавства про те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання покладених на підозрюваного обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі 214720 грн.
Застава може бути внесена як самимобвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент у розмірі, визначеному в цій ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету АР Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.
При цьому обвинуваченому роз`яснюється, що при застосуванні відносно нього запобіжного заходу у виді застави на нього на визначений нижче строк покладаються нижчеперелічені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
Також підозрюваному обвинуваченому роз`яснюється, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщообвинуваченим, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до органу досудового розслідування та/або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі внесення застави щодообвинуваченого, стосовно якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ці роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд -
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» до 22.12.2023 р., з визначенням обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави в сумі 214720 грн.
У разі застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави - на строк до 22.12.2023 року покласти на нього наступні обов`язки:
прибувати до суду за першим викликом;
не відлучатися з м. Судова Вишня Львівської області без дозволу суду;
повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у данному кримінальному провадженні;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1