Справа № 216/4872/21
Провадження № 1-кп/216/281/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, обвинувальні акти у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000740 від 13.07.2021 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою, АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.12.2015 року, Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

- 03.10.2016 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України з застосуванням ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 14.01.2020 року - звільнений по відбуттю строку покарання;

- 22.02.2021 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 126-1, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком на 3 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

учасники судового розгляду:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимий, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість за вироком Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22.02.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 126-1, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком на 3 роки, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив в період випробувального терміну, повторно вчинив новий умисний, корисливий злочини проти власності за наступних обставин. Так, ОСОБА_3 , 04.07.2021 приблизно о 15:00, реалізуючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, знаходячись за добровільної згоди власника домоволодіння, на території такого домоволодіння АДРЕСА_2 , де тимчасово може проживати (на підставі усної домовленості) ОСОБА_3 , останній увійшов через відчинені двері до приміщення гаражу, розташованого на внутрішній території зазначеного домоволодіння та яким міг користуватися ОСОБА_3 з дозволу власник, де скориставшись відсутністю уваги з боку власника майна ОСОБА_6 , інших свідків та очевидців, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung» моделі «A10S» (2019 SM-A107F, 2/32GB) s/n НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 в кількості однієї одиниці вартістю 2033,33 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майновий збиток у сумі 2033,33 грн. (дві тисячі тридцять три грн. 00 коп.).

Внаслідок умисних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 2033,33 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочину, в якому він обвинувачується, визнав повністю, підтвердив свої показання, які давав під час судового розгляду, фактичні обставини скоєння злочину та пояснив, що дійсно вчинив вказаний вище злочини за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначений в обвинувальному акті, показання давав і дає добровільно, заборонених методів до нього зі сторони обвинувачення не застосовувалось. У вчиненому кається, просить суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування ч. 3 ст. 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки він фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Прокурор, захисник, кожен окремо проти задоволення такого клопотання не заперечували.

Потерпілий ОСОБА_6 правом на участь у судове засідання не скористався.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, захисник, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та підтверджуються самим обвинуваченим.

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мали місце діяння, які інкримінуються обвинуваченому. Ці діяння містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, ОСОБА_3 скоїв нетяжкий злочин; раніше неодноразово судимий; під наглядом лікаря-психіатра не перебував та не перебуває (а.с. м.к.п. 63); під наглядом лікаря-нарколога перебуває з листопада 2015 року по листопад 2018 року, з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання декількох психоактивних речовин, синдром залежності (а.с. м.к.п. 64), не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, за місцем мешкання характеризується позитивно (м.к.п. а.с. 65), вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, співпрацював з органом досудового розслідування, майнова шкода відшкодована повністю шляхом повернення співробітниками поліції викраденого майна потерпілому.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання вини, щире каяття, сприяння в розкритті злочинів. Обставинами, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України є рецидив злочину.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Отже таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому злочину, який свою провину визнав, зробив належні висновки та дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі, так як тільки таке покарання зможе попередити вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином суд, враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі. Окрім того, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, вважає, необхідним застосувати йому покарання у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням вироку Центрально -Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22.02.2021 року.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 69 та ст. 75 КК України, оскільки судом не встановлено сукупності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Потерпілим цивільного позови не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Крім того, з обвинуваченого ОСОБА_3 , слід стягнути на користь держави документально підтверджених процесуальних витрат за проведення судової експертизи, а саме: 686,48 грн. згідно квитанції № 19/104-21/22972-ТВ від 21.07.2021 року.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 в рамках цього кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднати засудженому ОСОБА_3 невідбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2021 року та визначити йому для відбування остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто з 20.12.2021 року.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

- Речові докази, що знаходяться на зберіганні у потерпілої сторони, відповідно до розписки ОСОБА_6 ( м.к.п. а.с. 47) - залишити потерпілому.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави, процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0000740 за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 686,48 грн. (шістсот вісімдесят шість гривень сорок вісім копійок).

Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до вимог ч. 6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1