ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3374/23 Справа № 192/1191/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника ДУ "Солонянська

виправна колонія №21" ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

засудженого ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 , поданою на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,-

встановила:

20 червня 2023 року до Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 , у якому він просив звільнити його умовно-достроково відповідно до ст.81 Кримінального кодексу України (далі- КК України).

Оскаржуваною ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року у задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_8 відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги поданої апеляційної скарги зазначає, що з 2021 року він є офіційно працевлаштованим та від праці жодного разу не відмовлявся. Не погоджується апелянт із тим, що працівниками установи, в якій він відбуває покарання не було надано жодного заохочення, а порушення, які були у нього раніше є погашеними.

Також апелянт зазначає, що за весь час перебування у ДУ "Солонянська виправна колонія №21" він жодного разу не конфліктував з іншими засудженими та для нього є незрозумілим чому у характеристиці про нього зазначають, як конфліктну людину. Також апелянт вказує, що він ніколи не ламав та не псував майно, яке знаходиться в установі.

Звертає увагу на те, що працівники установи при написанні характеристик для засуджених використовують шаблон, відповідно до якого всі характеристики мають однакові відомості щодо засуджених.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення засудженого на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні та просив апеляційний суд звільнити його умовно-достроково на невідбутний строк покарання, вислухавши прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду без змін, представника установи, який зазначив про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_8 на підставі ст.81 КПК України, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог процесуального закону судом першої інстанції дотримано.

За матеріалами справи засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 серпня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.04.2021, визначено до відбуття три роки один місяць позбавлення волі.

Початок строку - 22.08.2022 року, кінець строку - 25.04.2024 року.

Згідно з ч.2 ст.81 КК та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінально- виконавчого кодексу України (далі- КВК) передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.81 КК, суд першої інстанції послався на те, що хоча ОСОБА_8 дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, входить до складу ради колективу засуджених, підтримує зв`язки з рідними у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, приділяє недостатньо уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої йому роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, вважає свій рівень достатнім. За такого суд зазначив, що загалом позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце. Однак за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що такі зміни є сталі та незворотні та що засуджений виправився.

Також суд прийняв до уваги, що 04.04.2022 року комісією виправної установи засудженому ОСОБА_8 було відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно до ст.101 Кримінально-виконавчого кодексу України, як особі, що не стає на шлях виправлення, 02.12.2022 року комісією установи відмовлено в заміні невідбутої частини покарання іншим м`яким покаранням, згідно ст..82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення, 238.04.2023 року комісією установи відмовлено у застосуванні умовно дострокового звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі, згідно ст.81 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення.

З урахування наведеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою не довів своє виправлення, що не надає можливості для застосування ст. 81 КК України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_8 - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4