ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, розлучений, працює трактористом у Приватному підприємстві «Пріма», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0001333,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосований підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 22 лютого 2024 року, заборонивши йому залишати без дозволу слідчого та/або прокурора місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , крім випадків необхідності запобігання загрозі життю та здоров`ю, у зв`язку з чим покладені на нього процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Обґрунтовуючи свої висновки слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Встановив, що інші ризики, вказані слідчим, є невмотивованими, у зв`язку з чим вирішив, що достатнім запобіжним заходом для підозрюваного є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляції:

- прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування вимог зазначає, що на теперішній час встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Вказує, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе попередити настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вважає, що під час розгляду клопотання суд першої інстанції не надав переконливого обґрунтування підстав не обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши сторони кримінального провадження, прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які кожен окремо та разом заперечували проти задоволення апеляції, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, за матеріалами, долученими до клопотання, вбачається, що 23 грудня 2023 року до ЄРДР за № 0001333 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

23 грудня 2023 року ОСОБА_6 о 22:10 год. в порядку ст. 208 КПК України був затриманий та 24 грудня 2023 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке виразилось у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри за ч. 3 ст. 286-1 КК України, як підставу для застосування запобіжного заходу, враховується відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталена практика Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З`ясовано, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на наявність протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, який достатньо дає підстави дійти висновку, що дана особа могла б скоїти інкримінований їй злочин, тобто ймовірно є підстави допустити її причетність до його вчинення.

Перевіряючи наявність ризиків відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів, зважаючи на практику ЄСПЛ, погоджується з висновком слідчого судді про наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого переховування від органу досудового розслідування та суду та вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення, та з урахуванням наявності у підозрюваного постійного місця проживання, місця роботи, враховуючи, що підозрюваний внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої малогомілкової кістки, закритий багатоосколковий перелом лівої гомілки, у зв`язку з чим був прооперований, що не заперечувалось прокурором під час апеляційного провадження, внаслідок чого ОСОБА_6 пересувається за допомогою милиць, необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків можливо застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий висновок в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

З матеріалів провадження колегією суддів не встановлено, не доведено та не заперечувалось прокурором під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали, що підозрюваний будь-яким чином переховувався від органу досудового розслідування чи суду чи вчиняв тиск на свідків, експертів та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку з чим застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є обґрунтованим.

Прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційної інстанції не наведено досить переконливих обставин і доводів щодо недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для запобігання визначеним ризикам.

Таким чином, відмова у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до нього більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

З урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, положень кримінального процесуального закону, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених прокурором в апеляційній скарзі.

За наведеного, вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4