Справа № 646/9978/23
№ провадження 1-кп/646/265/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року місто Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000077 від 17.01.2023 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого :

24.04.2023 Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

24.08.2022 ОСОБА_3 зараховано наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №214 за мобілізацією та призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України виїзд військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким внесено часткову зміну до статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119- IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 строком на 90 діб.

У частині 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Однак, ОСОБА_3 , який проходив війсь у службу за мобілізацією на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, незаконно вирішив ухилитися від проходження військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 22.10.2022 самовільно залишив розташування місця служби військової частини НОМЕР_1 , яка на той момент знаходилась у АДРЕСА_3 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 в період з 22.10.2022 по 25.10.2023, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин, до 25.10.2023, коли ОСОБА_3 був виявлений працівниками правоохоронних органів та доставлений до ТУ ДБР, розташоване у м. Полтаві.

За час відсутності на службі ОСОБА_3 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд з 22.10.2022 по 25.10.2023, чим вчинив самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинувачені повністю визнав. Пояснив, що дійсно самовільно залишив місце служби та проводив час на власний розсуд, але на теперішній час все усвідомив, зробив відповідні висновки, щиро кається у скоєному та бажає продовжити службу, навіть у дисциплінарному батальйоні.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого, та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

За таких обставин суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України як самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчиненого в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття та його бажання брати подальшу участь у відсічі збройної агресії російської федерації, навіть у дисциплінарному батальйоні.

Обставин, які б обтяжували покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, відомості, що характеризують особу обвинуваченогоОСОБА_3 , якого вироком 24.04.2023 Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.04.2023 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком 1 рік. Крім того, судовим розглядом встановлено, що він на диспансерному обліку КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, в поліклінічне відділення КНП ХОР «ОКПЛ № 3» за амбулаторною допомогою не звертався та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 214 від 24.08.2022, відповідно до якого ОСОБА_3 прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків стрільця.

Суд, враховуючи наявність вище перелічених обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також думку прокурора, який вважав за можливе застосування положень ст. 69 ККУкраїни при призначенні покарання та на підставі ст.62 КК України заміни покарання у виді позбавлення волі на тримання засудженого в дисциплінарному батальйоні, суд доходить висновку про достатність покарання у виді позбавлення волі із призначенням його нижче меншої межі, визначеної ч.5 ст.407 ККУкраїни, та на підставі ч.1 ст. 62 ККУкраїни заміні покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

При цьому, суд враховує, що часом вчинення триваючого злочину є час вчинення дії або бездіяльності, з якої починається так званий «злочинний стан» особи, отже при визначенні остаточної міри покарання слід застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань та з урахуванням правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, визначених ст. 72 КК України, відповідно до яких одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; б) два дні обмеження волі.

З метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого та забезпечення виконання вироку, суд вважає доцільним залишити щодо ОСОБА_3 запобіжний захід - тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Термін відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто 25.10.2023.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, призначених цим вироком та вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.04.2023 шляхом повного складання призначених покарань, з урахуванням положень ст. 72 КК України, визначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного прибуття до місця відбуття покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.10.2023 по день набрання цим вироком законної сили та з дня набрання вироком законної сили до день фактичного прибуття до місця відбуття покарання із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 - у той же строк з дня отримання його копії.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий : ОСОБА_1