Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/384/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2023 року.

Цим вироком :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бориси Глобинського р-ну Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.11.2012 Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 29.11.2012 Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі;

- 01.09.2014 Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 391 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Від покарання звільнений на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію в 2014 році»;

- 07.09.2016 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 09.12.2016 Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

- 11.11.2020 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців;

- 27.04.2021 Крюківським районним судом м.Кременчука Плтавської області за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці;

- 01.12.2021 Полтавським апеляційним судом вирок Автозаводського районного суду м.Кременчука від 11.11.2020 скасовано, призначено покарання за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 05.05.2022 Автозаводським районним судом м.Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

- 27.09.2022 Глобинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;

визнано винуватим та призначено покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

За правилами ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Остаточне покарання визначено, за правилами ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2022 року, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк покарання ОСОБА_8 відраховувати з дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

У строк покарання зараховано час перебування ОСОБА_8 під вартою з 18 червня 2020 року по 18 грудня 2020 року та з 24 березня 2021 року по 07 листопада 2022 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 зараховано ОСОБА_8 в строк покарання, призначеного за даним вироком період попереднього ув`язнення з 08 листопада 2022 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненого повторно, поєднаного із проникненням у житло, за таких підстав:

Так, 12.03.2016 близько 17 години 00 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , мешканець на той час с. Павлівка, з метою вчинення таємного повторного викрадення майна прибув до території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 .

Перебуваючи біля паркану домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 помітив, що власники будинку вдома відсутні.

В цей час у ОСОБА_8 з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення виник злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення майна, яке зберігалося на території вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що його злочині дії нікому не помітні, переліз через паркан, тим самим незаконно проник на територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , де в подальшому шляхом розбиття скла вікна житлового будинку проник через утворений отвір до приміщення житлового будинку, звідки з приміщення кімнати таємно повторно викрав ноутбук марки «HP Elitebook Core 5» в корпусі чорного кольору, вартість якого визначити не вдалося, та бензопилу марки «КЕДР БП-5200», вартістю 853 грн. 67 коп.

У подальшому ОСОБА_8 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 853 грн. 67 коп.

Вищеописаними умисними протиправними діями ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Крім того, 24.03.2021 близько 07 години 00 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 перебував у приміщенні будинку АДРЕСА_1 у своєї колишньої дружини ОСОБА_10 , де в цей час також перебувала її знайома ОСОБА_11 .

Перебуваючи у приміщені кімнати будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 помітив на дивані мобільний телефон марки «MEIZU M5S» в корпусі сірого кольору, належний ОСОБА_11 , який привернув його увагу як джерело незаконного збагачення.

В цей час у ОСОБА_8 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення мобільного телефону марки «MEIZU M5S» в корпусі сірого кольору, який належить ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що його злочині дії нікому не помітні, перебуваючи у приміщенні кімнати будинку АДРЕСА_1 , таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «MEIZU M5S» в корпусі сірого кольору, вартість якого складає 1625 грн. 00 коп.

У подальшому ОСОБА_8 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядився ним на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 1625 грн. 00 коп.

Вищеописаними умисними протиправними діями ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію його дій, просив пом`якшити призначене покарання, зарахувати у строк покарання час його перебування під вартою з 18 червня 2020 року по 18 грудня 2020 року та з 24 березня 2021 року по 07 листопада 2022 року. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 зарахувати йому в строк покарання, призначеного за даним вироком період попереднього ув`язнення з 08 листопада 2022 року по день набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вказати в ухвалі початок та кінець строку відбуття покарання. Свої вимоги обгрунтував тим, що він визнав вину в повному обсязі, щиро покаявся, попросив пробачення у потерпілих та по справі не заявлено цивільних позовів. Усно зазначив, що із вироку суду суд першої інстанції фактично не зрозуміло початок строку відбування покарання та зарахування строку покарання. Дане призведе до суперечностей та складнощів при виконанні вироку щодо обрахування строків відбування покарання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, повністю доведена матеріалами кримінального провадження.

Оскільки, учасниками процесу обставини вчинення кримінального правопорушення та юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 не оспорюються, колегія суддів не входить в обговорення вини та кваліфікації дій обвинуваченого і вважає, що його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, останній раз вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2022 року, за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. (т.2 а.с. 11-26, 109). Врахував обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст.70 КК України остаточно призначив покарання у виді 5 років позбавлення волі, та дійшов правильного висновку, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства без застосування ст.ст. 69, 75 КК України, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

Тому, на переконання колегії суддів доводи апеляційної скарги, що судом не враховано ряд пом`якшуючих покарання обставин, а саме визнання вини, щире каяття та те, що ОСОБА_8 попросив пробачення у потерпілих та по справі не заявлено цивільних позовів, є необгрунтованими та безпідставними.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали. При призначені обвинуваченому покарання судом враховується те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод особи та має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції в повній мірі враховано особу обвинуваченого, всі характеризуючи дані на нього, тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини покарання, обставини вчинення даного кримінального правопорушення та обґрунтовано призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім. Підстави для його пом`якшення відсутні.

Підстави для застосування ст.ст.69, 75 КК України, пом`якшення покарання та призначення покарання з випробуванням з іспитовим строком відсутні.

Разом із тим згідно ч.4 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

З метою усунення складнощів та суперечностей під час виконання вироку, у даному випадку, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині зарахування строку перебування під вартою, оскільки суд першої інстанції зарахувавши у строк покарання час перебування ОСОБА_8 під вартою з 18 червня 2020 року по 18 грудня 2020 року та з 24 березня 2021 року по 07 листопада 2022 року не зазначив конкретно, згідно ч.5 ст.72 КК України, як зараховувати даний строк перебування під вартою у строк відбування покарання і, зокрема не зазначив: зарахувати строк перебування під вартою із розрахунку один день тримання під вартою за один день відбуття покарання.

Крім того, вирок підлягає зміні в частині відрахування початку строку відбування покарання, який слід рахувати з дня винесення вироку, тобто з 11 квітня 2023 року.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а тому апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2023 року змінити.

Строк покарання ОСОБА_8 рахувати з дня винесення вироку, тобто з 11 квітня 2023 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання, призначеного за даним вироком період попереднього ув`язнення з 08 листопада 2022 року по день набрання вироком суду законної сили, тобто по 23 жовтня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати у строк покарання час перебування ОСОБА_8 під вартою з 18 червня 2020 року по 18 грудня 2020 року та з 24 березня 2021 року по 07 листопада 2022 року із розрахунку один день тримання під вартою за один день відбуття покарання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)