Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 01 листопада 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 30 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2023 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 30 грудня 2023 року без визначення розміру застави.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, що є тяжкими, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, характер злочинів, в яких він обвинувачується, дають підстави вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо можливості його впливу на потерпілу, свідків та уникнення від правосуддя. Крім того, судом враховується те, що обвинувачений офіційно не працює, отже не має постійного джерела доходу, тому може продовжити злочинну діяльність для забезпечення свого існування.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду змінити, визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Вказує, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Корольовського районного суду м.Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.4 ст. 185, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Колегія суддів вважає, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, що є тяжкими, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до 10 років, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом першої інстанції враховано кількість епізодів злочинної діяльності, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти власності, маючи непогашену судимість вчинив нові умисні злочини, на розгляді в Корольовському районному суді м.Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України, офіційно не працевлаштований, звільнився з місць позбавлення волі у червні 2022 році на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини, один з яких вчинено із застосуванням насильства до особи похилого віку, що свідчить про правильність висновків суду та неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочинів у яких він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Тому, доводи захисника ОСОБА_6 , що суд необґрунтовано не визначив розмір застави є необгрунтованими, оскільки одне з кримінальних правопорушень в яких обвинувачується ОСОБА_8 вчинене із застосуванням насильства, що давало суду підстави не визначати розмір застави.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому та неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування або зміни ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 01 листопада 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до 30 грудня 2023 року без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: