Номер провадження по справі 1-кп/387/38/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2024 року смт Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іллічівка Братського району Миколаївської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта повна середня, не одруженого, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
за участі сторін кримінального провадження :
прокурора ( в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_4
обвинуваченого ( в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_3
ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.
ОСОБА_3 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ( з основної діяльності) від 25.02.2022 №7 старшого солдата запасу ОСОБА_3 було призвано на військову службу за мобілізацією та з 25.02.2022 направлено для подальшого проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ( по стройовій частині) від 25.02.2022 №25 старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 , поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду стрільця першого відділення другого взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 ; визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, ВОС -100915А.
Відповідно до наказу Головнокомандувача ЗСУ від 09.05.2022 №86-РС старшого солдата ОСОБА_3 призначено на посаду кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ( по стройовій частині) від 12.05.2022 №78 старшого солдата ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 та визначено таким, що справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) від 12.05.2022 №119 старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, ВОС -101627 М.
Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову частину за призовом осіб офіцерського складу, є день відправлення у військову частину з відповідного районного ( міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідно підрозділу Служби зовнішньої розвідки України.
Відтак з 25.02.2022, тобто з моменту направлення ОСОБА_3 для проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_6 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку-проходження військової служби.
Згідно зі ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період.
Указом Президента України "Про введення в Україні воєнного стану" №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Указ затверджено Законом України " Про затвердження Указу Президента України " Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-IX від 24.02.2022.
З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває до тепер, востаннє Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023.
Згідно з п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи ( занять) протягом робочого ( навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком ( розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану старшому солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Так, 06.08.2022 о 08 годині 00 хвилин старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходив військову службу на посаді кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою тимчасового ухилення від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до місця несення військової служби в районі зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_1 , який був визначений у АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення військової служби до 10 години 00 хвилин 18 січня 2023 року.
Старший солдат ОСОБА_3 , 18.01.2023 о 10 годині 00 хвилин добровільно прибув до м.Миколаєва та з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, а також повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.
ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся та надав показання, що 24.02.2022 його призвали в ЗСУ на учебку в м.Миколаєві та був в територіальній обороні. В подальшому проходив службу кулеметником. Він та його військова частина базувалася на Херсонському напрямку на 2 лінії. Так як йому було страшно, він 06.08.2022 склав зброю та поїхав до знайомого, а в подальшому додому. Під час надання показань повідомив суд, що втік з позиції так як злякався.
Враховуючи визнавальні показання обвинуваченого в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про наявність складу вчинення обвинуваченим злочину, а вина ОСОБА_3 у самовільному залишенні місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем - доведена повністю. Його дії судом кваліфікуються за ч. 5 ст.407 КК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до тяжких, по місцю проживання характеризується посередньо, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Крім того суд враховує відомості досудової доповіді відносно особи обвинуваченого, а саме ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.
Обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та добровільне з`явлення до органу ДБР.
Обставини, що обтяжують покарання в межах висунутого обвинувачення, які передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Враховуючи наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, військовослужбовець, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно з`явився до органів ДБР, тобто ставлення винного до вчиненого, і конкретні обставини справи, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України застосувати ст. 69 КК України.
При цьому суд зазначає, що 27 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022 (далі Закон № 2839-IX).
Законом № 2839-IX внесені зміни до ст. 69 КК України, якими встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403,405,407,408,429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Водночас кримінальне правопорушення вчинене до внесення змін у ст. 69 КК України.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Частиною другою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Стаття 69 КК України (що діяла на час вчинення кримінального правопорушення) передбачала можливість застосування її до засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Отже, суд застосовує статтю 69 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
З урахуванням викладеного та позиції прокурора, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, військовослужбовець, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно з`явився до органів ДБР та може принести дієву користь державі та суспільству, а тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст.69 КК України, у редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, а саме призначити покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 62 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки, з відрахуванням із суми його грошового забезпечення 15 відсотків в дохід держави.
Призначене покарання у такий спосіб, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 17, 100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 62, ст. 63 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), суд, -
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 407 КК України (у редакції Закону, яка діяла на момент вчинення злочину) та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 58 КК України, замінити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки, з відрахуванням із суми його грошового забезпечення 15 (п`ятнадцяти) відсотків в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1 .