Справа № 487/5886/23
Провадження № 1-кп/487/727/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0000308 від 21.08.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Архангельське Баштанського району Миколаївської області, є громадянином України, має повну середню освіту, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, працює не офіційно, раніше не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Приблизно у жовтні 2021 року, більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , маючи умисел на отримання підробленого посвідчення водія, познайомився з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка запропонувала йому виготовити підроблене посвідчення водія. Для цього, діючи з прямим умислом, направленим на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення водія, з метою його подальшого використання в особистих цілях, узгодив виготовлення водійського посвідчення на своє ім`я та надав в електронному вигляді свої анкетні данні та фотознімок, які були використані під час виготовлення водійського посвідчення, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року повинно видаватися та посвідчуватися в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС територіальних сервісних центрах МВС, тобто установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою його подальшого використання в особистих цілях.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, з метою пособництва у підробленні посвідчення, ОСОБА_3 , у невстановлений в ході досудового розслідування час, перебуваючи у невстановленому місці, за грошову винагороду, отримав від невстановленої особи завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ №4443 від 30.10.2021 на ім`я ОСОБА_3 .

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України, а саме пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права.

Крім того, ОСОБА_3 , після придбання завідомо підробленого водійського посвідчення серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ №4443 від 30.10.2021, почав використовувати його з дня видачі, що зазначений у підробленому водійському посвідченні.

При цьому, ОСОБА_3 був достеменно обізнаний про порядок отримання дійсного посвідчення водія , проходження навчання в спеціалізованих навчальних закладах та подальшого проходження тестування в сервісному центрі.

Так, 21.08.2023 приблизно о 00:37 год., рухаючись по пр.. Центральному в м. Миколаєві, керуючи транспортним засобом, ОСОБА_3 був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Миколаївській області біля зупинки «Водопровідна» у зв`язку із порушенням комендантської години, яка була встановлена на території Миколаївської області у зв`язку із дією воєнного стану. На вимогу працівників УПП в Миколаївській області , ОСОБА_3 , діючи умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також розуміючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ №4443 від 30.10.2021 на його ім`я є підробленим, пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія. Однак, при перевірці документу в базі «ІПНП» та «НАІС» працівниками УПП в Миколаївській області було виявлено, що водійське посвідчення з вказаною серією вдане на ім`я іншого громадянина.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру МВС, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 30.10.2021 ТСЦ №4443 РСЦ ГСЦ МВС в Луганській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, згідно висновку експерта №СЕ-19/115-23/11606-ДД від 25.08.2023 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ №4443 30.10.2021, не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлене не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

31.08.2023 року в даному кримінальному провадженні між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000308, і підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди, що:

-Підозрюваний беззастережно визнає вину під час судового розгляду кримінального провадження за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України; сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання: - за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 грн.; - за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 остаточного покарання у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 грн.

В угоді перелічені права підозрюваного, передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши відповідну угоду, дослідивши письмові докази з метою перевірки наявності фактичних підстав для визнання винуватості, суд, вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного:

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії кримінальних проступків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 ч. 2 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Будь-які скарги під час кримінального провадження підозрюваним не подавались.

Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін, інших осіб, суспільних інтересів. Права підозрюваного під час укладення угоди були дотримані, та судом не встановлені очевидні ризики невиконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань.

Фактичні дії ОСОБА_3 охоплюються складом кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України та кваліфіковані вірно.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної угоди про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Так, процесуальні витрати - це визначені у законі грошові витрати, які понесли сторони та інші учасники кримінального провадження у зв`язку зі здійсненням провадження, які можуть бути стягнуті з обвинуваченого, на розслідування справи якого були затрачені, або звернені на рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню судові витрати за проведення експертизи №СЕ-19/115-23/11606-ДД від 25.08.2023 в сумі 1673 грн.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000308 від 21.08.2023 угоду про визнання винуватості від 31 серпня 2023 року, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

За ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

За ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в загальній сумі 1673 (одна тисяча шістсот сімдесят три) грн.

Речові докази : - посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ №4443 від 30.10.2021 на ім`я ОСОБА_3 зберігати в матеріалах судової справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1