ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3192/23 Справа № 184/1256/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

З ухвали суду вбачається, що начальник Державної установи "Покровський виправний центр (№79)" звернувся з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 .

Ухвалою суду відмовлено в задоволенні подання. Своє рішення суд мотивував тим, що відсутні підстави для застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджена просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити її від подальшого відбування покарання. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України мова йде за будь-який особливо тяжкий злочин у тому числі і за корупційний. В даному випадку суд не може застосовувати буквальне тлумачення та обмежувальне тлумачення, оскільки у законодавстві не зазначено, що до умисного тяжкого злочину не можна віднести корупційний злочин.

Стверджує, що аналізуючи п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України законодавець прямо передбачив однакову можливість звільнення від відбування покарання умовно-достроково, як за корупційний не тяжкий злочин, так і за умисний тяжкий злочин, у тому числі і корупційний.

Наголошує, що суд першої інстанції належним чином не дослідив і не прийняв до уваги доводи подання ДУ "Покровський виправний центр №79", та матеріали, що характеризують її особу.

Вважає, що довела своє виправлення, оскільки визнала вину у скоєному, щиро розкаялась, зробила належні висновки щодо неможливості вчинення кримінальних правопорушень, працює в установі виконання покарань, сумлінно дотримується усіх правил поведінки, має чотири заохочення та жодного зауваження, позитивно характеризується.

Заслухавши доповідача, доводи засудженої, яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст.81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари, ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого вцілому.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджена 01.03.2021 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 2,3 ст. 191, ч.1 ст. 366, ч.1 ст.70 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, а також посади, пов`язані з доступом до матеріальних цінностей строком на 02 роки.

Початок строку:10 червня 2021 року. Кінець строку:10 червня 2024 року.

Станом на 10 червня 2023 року ОСОБА_7 відбула 2/3 строку покарання.

Вчинені ОСОБА_7 злочини, згідно ст. 12 КК України відносяться: за ч.2 ст.191 КК України, за ч.1 ст.366 КК України до не тяжких злочинів, за ч. 3 ст. 191 КК України до тяжких злочинів.

За змістом примітки до ст.45 КК України, корупційними злочинами, відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем.

Колегія суддів зазначає, що п. 2 ч.3 ст. 81 Кримінального кодексу України перебачає можливість застосування умовно-дострокового звільнення стосовно осіб, які вчинили тяжкі злочини. Тому висновки суду першої інстанції про неможливість застосування умовно-дострокового звільнення стосовно осіб, які вчинили корупційні тяжкі злочини, не ґрунтуються на законі.

Разом з тим, під час розгляду подання суд першої інстанції навів і інші підстави відмови в його задоволенні: кількість вчиненних засудженою кримінальних правопорушень, значну частину невідбутого призначеного засудженій покарання, який станом на 17.08.2023 року складає 09 місяців 23 дні, оцінку ступеня її виправлення з середнім балом «добре» 10.05.2023 р., а також незначне відшкодування за виконавчими документами.

Таким чином, апеляційним судом враховується не тільки факт відбуття засудженою певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених нею злочинів, поведінку засудженої під час відбування покарання, становлення її на шлях виправлення.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а також відомості про особу засудженої, та з огляду на суспільну небезпеку вчинених нею злочинів, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженою, є недоцільним.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженої задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженої залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді