Справа № 359/801/24
Провадження № 1-кп/359/356/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілої сторони ОСОБА_6 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією кримінальне провадження №0000132, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2024 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Березань Київської області, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , -

у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

розглянувши угоду від 19.01.2024 року про визнання винуватості,

в с т а н о в и в:

Встановлено що, 27.12.2023 року о 11:50 год., ОСОБА_4 , прийшов до приміщення магазину, ТОВ «ВФ Ритейл», розташованого у приміщенні ТЦ «Park Town», за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 67. Перебуваючи у приміщенні магазину, ОСОБА_4 побачив на вітрині з гаджетами смарт-годинник «Huawei Watch Fit 2 Sakura Pink», який належить ТОВ «ВФ Ритейл». В цей час у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного смарт-годинника.

Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вітрини з гаджетами та переконавшись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, за допомогою сили рук, відключив вищевказаний смарт-годинник «Huawei Watch Fit 2 Sakura Pink», від зарядного пристрою на вітрині, який в подальшому поклав до своєї кишені.

Заволодівши вищевказаним смарт-годинником, вийшов з приміщення магазину та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ТОВ «ВФ Ритейл» майнову шкоду на загальну суму 4299 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні 29.01.2024 року прокурор підтримала угоду про визнання винуватості від 19.01.2024 року, укладену відповідно до вимог ст. 468-472 КПК України з обвинуваченим, в даному кримінальному провадженні №0000132, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2024 року.

Обвинувачений та його захисник також просили суд затвердити таку угоду та ухвалити відповідний вирок.

Потерпіла сторона подала заяву, згідно якої надала згоду на укладання угоди про визнання винуватості, зважаючи на відсутність претензій до обвинуваченого. В судовому засіданні представник потерпілої сторони дану заяву підтримала та не заперечувала щодо затвердження такої угоди судом.

В угоді про визнання винуватості, за участю захисника, сторони виклали обставини вчинення кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 185 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Сторони в угоді погоди обов`язки обвинуваченого у вигляді зобов`язань останнього щодо співпраці з правоохоронними органами щодо викриття кримінальних правопорушень.

Сторони в угоді погодили призначене покарання ОСОБА_4 в кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ст. 12 КК України: злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, відноситься до тяжкого злочину та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Сторони дійшли згоди про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, з застосуванням ст. 75 КК України враховуючи визнання ним своєї винуватості та щирого каяття, повернення викраденого майна.

З урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Суд вважає, що згідно вимог ч. 2 та ч. 5 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, зважаючи на особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого йому діяння, негативну оцінку своїм діям.

ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до статті 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Обвинувачений (підсудний) ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України (згідно із Законом № 4652-VI від 13.04.2012).

У судовому засіданні 26.01.2024 року обвинувачений ОСОБА_7 свою провину в скоєному злочині, що інкримінується визнав повністю, щиро розкаявся. Угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити. Укладення угоди відбулось добровільно, без примусу і тиску.

Захисник також підтримав указану угоду та вказав на добровільність позиції і власне волевиявлення обвинуваченого при її укладенні. Жодного тиску на нього з боку працівників поліції, прокурора не було.

Прокурор в судовому засіданні просила угоду про визнання винуватості, укладену відносно обвинуваченого, затвердити і призначити узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні угоди про визнання винуватості, вимоги та правила КПК України та КК України дотримані.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно вимог ст. 468-469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена, в тому числі, у провадженнях щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якому обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів (ч.4 ст. 185 КК України), що дає можливість підписання даної угоди. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, судом встановлено, що остання у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений же спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції кримінального закону.

Вид покарання, обраний відносно обвинуваченого, узгоджується з характеризуючими матеріалами, пом`якшуючими обставинами, якими є щире каяття, сприяння органам досудового слідства у розкритті злочину, тощо.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена угода про визнання винуватості, - підлягає затвердженню.

У цьому зв`язку, у суду відсутність сумніви тому, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, за обставин, наведених в обвинувальному акті. Тому він підлягає кримінальній відповідальності за вчинені ним діяння з призначенням покарання, передбаченого угодою про визнання винуватості від 19.01.2024 року.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 (згідно зі ст. 66 КК України) є: щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд виключає обтяжуючу обставину вчинення злочину з використанням воєнного стану, оскільки доказів цьому суду не надано. В то же час, вчинення злочину в умовах воєнного стану є кваліфікуючою ознакою даного кримінального правопорушення.

Так, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України слід звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в один рік, з покладенням на нього, відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України відповідних обов`язків судом.

Саме такий іспитовий строк на думку суду, буде достатнім для виконання обвинуваченим своїх обов`язків та умов угоди.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для недопущення вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_4 під наглядом та контролем його поведінки за допомогою державних органів пробації.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Слід вирішити питання дії заходів забезпечення кримінального провадження, що встановлені на досудовому розслідуванні.

Процесуальні витрати становлять 260 грн. 00 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи, що підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави України.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили у суду відсутні, зважаючи на відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 122, 124, 126, 177, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, 473-475 КПК України, ст. 5, 65-67, 70-72, 75-77, 185 КК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.01.2024 року, укладену в кримінальному провадженні №0000132, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2024 року, між прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачуваним ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України відповідних обов`язків судом: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку 29.01.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Бориспіль Київської області, вул. Огородня, 33, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ), на користь Держави України (код за ; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0010103; код класифікації доходів: 21081100) в кримінальному провадженні №0000132, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2024 року, справа №359/801/24), - 260 (двісті шістдесят) грн. 00 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1