Справа № 464/466/24
пр.№ 1-кс/464/122/24
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою

22 січня 2024 року Сихівський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000070, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, з середньою освітою, солдата в/ч НОМЕР_1 , неодруженого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :

слідчий СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 20.01.2024 близько 16:45 год., знаходячись неподалік кафе «Кнайпа», що по вул.Кос-Анатольського, 2 у м.Львові, в ході конфлікту, який попередньо виник між ним та потерпілим ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення останньому тяжкого тілесного ушкодження, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи завдати останньому шкоди здоров`ю, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар ножем в область шиї, спричинивши останньому проникаюче колото-різане поранення середостіння, яке було небезпечним для життя в момент заподіяння та згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. №6 відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

З врахуванням обставин кримінального правопорушення, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей у кримінальному провадженні, незаконно впливати на свідків, вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень, а більш м`який запобіжний захід унеможливить запобігання вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, пояснив, що, на його думку, необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який передбачене у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, самовільно залишив військову частину, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, тому підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей у кримінальному провадженні, незаконно впливати на свідків, а тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним ризикам.

Захисник заперечив проти заявленого клопотання, вважає, що стороною обвинувачення не обґрунтовані ризики переховування його підзахисного від органів досудового слідства і суду. Вказав, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, тому просить застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, або визначити розмір застави.

Підозрюваний в судому засіданні проти поданого клопотання заперечив, просить обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки 20.01.2024 в нього виник конфлікт з потерпілим, спочатку йому нанесли два удари в обличчя, він намагався захиститись, тому вийняв ніж в наніс один удар потерпілому. Просить врахувати, що умислу спричиняти тілесні ушкодження потерпілому в нього не було, вдарив випадково, викликав поліцію. Визнав, що залишив військову частину самовільно, вживав алкогольні напої. Покликається на незадовільний стан здоров`я, необхідність отримати оперативне втручання.

Заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що до Єдиного реєстру досудового розслідування 20.01.2024 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України ОСОБА_5 повідомлено 21.01.2024.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до п. с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному.

Так, обґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, протоколами огляду місця події від 20.01.2024, постановами про визнання речей речовими доказами, показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом огляду відеозаписів, протоколом допиту підозрюваного від 21.01.2024.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні свідчить про високий ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей у кримінальному провадженні, незаконно впливати на свідків.

Тому приходжу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, про застосування якого просить сторона захисту, не здатні забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вказаним ризикам.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, слідчий суддя зважує на те, що ОСОБА_5 , будучи солдатом в/ч, самовільно таку залишив і підозрюється у вчиненні злочину, який скоєно під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, який діє по теперішній час.

З огляду на зазначене, суд не може погодитися з посиланнями ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Посилання на те, що у підозрюваного незадовільний стан здоров`я слідчий суддя не може взяти до уваги, оскільки доказів цим обставинам не надано.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України суд вважає за доцільне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів до 19.03.2024.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу затримання 20 січня 2024 року о 17:15.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11 орбань