Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/554/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому дистанційно в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, інваліда II групи, не військовозобов`язаного, раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України, ч.1 ст. 361 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України, - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 361 КК України, - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В силу ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробовуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язки передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Також вироком вирішена доля речових доказів, відповідно до вимог ст.100 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, вчинив привласнення офіційного документу з корисливих мотивів, а також вчинив несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, за наступних обставин.

22.01.2023 року близько 15 години, більш точний час ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , знаходився по вул. Павлівська в м.Новоукраїнка, Кіровоградської області, та на узбіччі помітив банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» за номером НОМЕР_1 власником якої є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з можливістю здійснення безконтактного способу оплати, та була останньою втрачена з необережності.

У подальшому ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що банківська платіжна картка є чужою власністю, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на привласнення (приховування) офіційного документа, маючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних злочинних корисливих цілях, а саме - для заволодіння коштами, які містяться на банківському рахунку ОСОБА_10 підняв та помістив до кишені вказану банківську платіжну картку, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 7, 13, 56, 63 ст. 1, п. 2 ст. 35, п..1-13 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», п. 1 ст. 5 Закону від 22 травня 2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів затверджених постановою правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164, Правил Національної платіжної системи Український платіжний простір, затверджених Рішення Ради Платіжної організації Національної платіжної системи Український платіжний простір, протокол від 07.06.2013 № 213/2013 з послідуючими змінами і приміток до ст. 200, ст.358 КК України, є електронним платіжним документом, документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо). Тобто є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином ОСОБА_10 можливості використовувати зазначену картку за призначенням, тобто умисно привласнив вказаний офіційний документ, з корисливою метою.

Крім того, продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи в період дії воєнного стану введеного указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022№2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено: - з 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 15.03.2022 № 2119-IX, - з 25.04.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2212-IX від 21.04.2022 , - з 25.05.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2263-IX від 22.05.2022; - з 12.08.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2500-IX від 15.08.2022, - з 21.11.2022 строком на 90 діб згідно з Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"№ 2738-IX від 16.11.2022, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до продуктового магазину "Файно Маркет" ТОВ "Вересень Плюс", що розташований за адресою по вул. Павлівська, 57, м.Новоукраїнка Кіровоградської області, заволодівши у злочинний спосіб кредитною карткою потерпілої ОСОБА_10 , випущеної в АТ КБ «ПриватБанк» за номером НОМЕР_1 , з можливістю здійснення безконтактного способу оплати, достовірно знаючи, що при розрахунку даною банківською платіжною карткою по терміналу, не потрібно вводити пін-код доступу до вказаної картки, вирішив цим скористатись, та здійснив розрахунок вказаною карткою за придбання товару о 15:08 год на суму 50,90 грн, 15:18 год. на суму 33,90 грн., чим таємно, умисно, з корисливих мотивів здійснив крадіжку грошових коштів з банківської платіжної картки, випущеної в АТ КБ «ПриватБанк» за номером НОМЕР_1 , належних потерпілій ОСОБА_10 , спричинивши матеріальних збитків на вищевказану суму.

Після чого, цього ж дня, на виконання єдиного злочинного умислу на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 діючи умисно, керуючись корисливим мотивом з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до магазину «М`ясо маркет» ПрАТ «МХП», що розташований за адресою вул. Миколи Вороного 18, м.Новоукраїнка Кіровоградської області, заволодівши у злочинний спосіб банківською платіжною карткою потерпілої ОСОБА_10 , випущеної в АТ КБ «ПриватБанк» за номером НОМЕР_1 , з можливістю здійснення безконтактного способу оплати, достовірно знаючи, що при розрахунку даною банківською платіжною карткою по терміналу, не потрібно вводити пін-код доступу до вказаної картки, вирішив цим скористатись, та здійснив розрахунок вказаною карткою за придбання товару о 15:21 год на суму 189,66 грн та 15:22 год. на суму 195,37 грн. чим таємно, умисно, з корисливих мотивів здійснив крадіжку грошових коштів з банківської платіжної картки, випущеної в АТ КБ «ПриватБанк» за номером НОМЕР_1 , належних потерпілій ОСОБА_10 , спричинивши матеріальних збитків на вищевказану суму.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_8 , спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнові збитки на суму 469 грн.83 коп.

Крім того, продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибув до продуктового магазину "Файно Маркет" ТОВ "Вересень Плюс", що розташований за адресою по вул.Павлівська, 57, м. Новоукраїнка Кіровоградської області, заволодівши у злочинний спосіб кредитною карткою потерпілої ОСОБА_10 , випущеної в АТ КБ «ПриватБанк» за номером НОМЕР_1 , з можливістю здійснення безконтактний спосіб оплати, достовірно знаючи, що при розрахунку даною кредитною карткою по терміналу, не потрібно вводити пін-код доступу до вказаної картки, вирішив цим скористатись, діючи умисно та за допомогою раніше з привласненої платіжної банківської картки ОСОБА_10 , випущеної в АТ КБ «ПриватБанк» за номером НОМЕР_1 , використовуючи електронний контрольно-касовий апарат, який згідно Закону України «Про платіжні послуги» є програмно-технічним комплексом, відповідно до абзацу 9 ст. 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно - телекомунікаційних системах» - інформаційною (автоматизованою) системою, та абзацами 5, 7 ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» якими визначено, що реєстратором розрахункових операцій є пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, усвідомлюючи суспільно - небезпечні наслідки у формі несанкціонованих дій щодо інформації в системі, тобто дії, що провадяться з порушенням порядку доступу до цієї інформації, установленого відповідно до законодавства, та бажаючи їх настання, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу авторизації, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу або уповноваженої особи, втрутився в роботу банківського терміналу самообслуговування, в системі Національної платіжної системи Український платіжний простір (далі НПС ПРОСТІР) та здійснив розрахунок вказаною карткою за придбання товару о 15:08 год на суму 50,90 грн, 15:18 год. на суму 33,90 грн., чим здійснив неналежну платіжну операцію, тобто несанкціоновані дії щодо інформації в системі - дії, що провадяться з порушенням порядку доступу до цієї інформації, установленого відповідно до законодавства.

Після чого, цього ж дня, ОСОБА_8 , прибув до продуктового магазину «М`ясо маркет» ПрАТ «МХП», що розташований за адресою вул.Миколи Вороного 18, м.Новоукраїнка Кіровоградської області, заволодівши у злочинний спосіб кредитною карткою потерпілої ОСОБА_10 , випущеної в АТ КБ «ПриватБанк» за номером НОМЕР_1 , з можливістю здійснення безконтактного способу оплати, достовірно знаючи, що при розрахунку цією банківською платіжною карткою по терміналу, не потрібно вводити пін-код доступу до вказаної картки, вирішив цим скористатись, діючи умисно та за допомогою раніше з привласненої платіжної банківської картки ОСОБА_10 , випущеної в АТ КБ «ПриватБанк» за номером НОМЕР_1 , використовуючи електронний контрольно-касовий апарат, який згідно Закону України «Про платіжні послуги» є програмно-технічним комплексом, відповідно до абзацу 9 ст. 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно - телекомунікаційних системах» - інформаційною (автоматизованою) системою, та абзацами 5, 7 ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», якими визначено,що реєстратором розрахункових операцій є пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій в сфері використання електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, усвідомлюючи суспільно- небезпечні наслідки у формі несанкціонованих дій щодо інформації в системі, тобто дії, що провадяться з порушенням порядку доступу до цієї інформації, установленого відповідно до законодавства та бажаючи їх настання, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу авторизації, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу або уповноваженої особи, втрутився в роботу банківського терміналу самообслуговування, в системі НПС ПРОСТІР та здійснив розрахунок вказаною карткою за придбання товару о 15:21 год на суму 189,66 грн та 15:22 год. на суму 195,37 грн., чим здійснив неналежну платіжну операцію, тобто несанкціоновані дії щодо інформації в системі - дії, що провадяться з порушенням порядку доступу до цієї інформації, установленого відповідно до законодавства.

В апеляційній скарзі заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України та призначити покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років;

за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно із положеннями ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Водночас, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі, судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений є особою з інвалідністю 2 групи.

Отже, в порушення вимог закону районний суд призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі на строк 1 та 2 роки відповідно, тобто покарання, яке не може бути до нього застосовано, чим застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Оскільки, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасниками судового провадження не оскаржуються фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушеннь в апеляційному порядку, колегія суддів не входить до оцінки доказів провадження та вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки) вчиненої в умовах воєнного стану, привласнення офіційного документу вчиненого з корисливих мотивів, а також вчинення несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, і правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з цим, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі, не врахував та залишив поза увагою те, що обвинувачений є особою з інвалідністю ІІ групи.

Тобто, під час призначення покарання не надано належну оцінку, що обвинувачений ОСОБА_8 відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 є інвалідом ІІ групи, а отже такий вид покарання, як обмеження волі до нього не може бути застосований.

Виходячи з наведеного, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з не застосуванням закону, який підлягає застосуванню, а також застосованю закону, який не підлягає застосуванню, що у відповідності до п.п.1, 2 ч.1 ст.413 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю або частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Колегія суддів зауважує, що обвинуваченого згідно з оскаржуваним вироком звільнено від відбування покарання з випробуванням, а покарання у виді штрафу підлягає реальному виконанню, отже в цьому випадку таке покарання погіршує процесуальне становище обвинуваченого.

Згідно п.1-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами, суди, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання призначення більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пиятства, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочин, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували в стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів, приймає до уваги обставини, які відповідно до ст.65 КК України підлягають врахуванню, а саме ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушеннь, які у відповідності до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком та тяжким злочином, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, не одружений, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не має, не військовозобов`язаний, інвалід II групи, на "Д" обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на "Д" обліку у лікаря - психіатра з 2015 року, раніше не судимий. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Крім того колегія суддів враховує, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 180 від 11.02.2023 року ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Відмічена аномалія характеру у вигляді іншого спецефічного розладу особистості ( згідно МКХ 10 F 60.8) не є проявом психічного захворювання і не впливає на його осудність. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Також колегія суддів приймає до уваги досудову доповідь та висновок Новоукраїнського РС філії ДУ "Центр пробації", згідно яких виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства та у випадку звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним крім обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч.3 ст. 76 КК УКраїни, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації. Ризик вчинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як середній.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень; за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, та призначити остаточне покарання за правилами ч.1 ст. 70 КК України, оскільки такий вид покарання необхідний для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає до скасування в частині призначення ОСОБА_8 покарання та призначення покарання у виді обмеження волі, а тому апеляційні вимоги заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2023 року стосовно ОСОБА_8 скасувати у частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України та призначити покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років;

за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

за ч. 1 ст. 361 КК України - у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскарженим до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4