ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001960 від 06.09.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей або осіб похилого віку на утриманні немає, не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, мешкає: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України

В С Т А Н О В И В :

01.04.2023 близько 17:30, ОСОБА_4 перебував поблизу б. АДРЕСА_2 , де в цей час у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 зайшов до 1-го під`їзду вказаного будинку, після чого піднявся на 4-й поверх, де побачив вхідні двері до квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_6 . Продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, повторно, з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до житла, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_7 №64/2022 від 24.02.2022 та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України ОСОБА_8 № 451/2023 від 26.07.2023 на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, підійшов до вхідних дверей вказаної квартири, відкрив вхідні двері, які не були закриті замикаючим пристроєм та зайшов до квартири АДРЕСА_3 , тим самим незаконно проник до чужого житла, де продовжуючи свої протиправні дії, таємно викрав рюкзак ТМ «Adidas» вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №23325 від 25.09.2023 - 395,00 грн. в якому знаходилися грошові кошти в сумі 500 гривень та банківська картка банку АК «ПриватБанк», що належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 895,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану, повторно, поєднане із проникненням до житла.

Крім того, 01.04.2023 близько 17:40, ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Рудика, 3, після скоєння крадіжки з квартири АДРЕСА_3 , побачив в рюкзаку ТМ «Adidas» банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належала потерпілій ОСОБА_6 . Після чого, керуючись корисливим мотивом, з раптово виниклим умислом, направленим на викрадення офіційного документа, діючи умисно, протиправно та незаконно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його протиправними діями, направленими на викрадення офіційного документа, ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення та заволодіння грошовими коштами, які перебувають на розрахунковому рахунку, залишив вказану картку при собі, тим самим таємно викрав офіційний документ потерпілої ОСОБА_6 , який перебуває в офіційному обігу, має необхідні реквізити банку і містить інформацію, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, з метою подальшого незаконного використання шляхом розпорядження карткою та грошовими коштами, які перебувають на її балансі, а саме картку банку АТ КБ «ПриватБанк» із номером « НОМЕР_1 » з безконтактною технологією проведення платежів, та на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом якої є АТ КБ "ПриватБанк". Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину разом із викраденим офіційним документом потерпілої ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_4 викинув зазначену банківську картку, розуміючи, що не може користуватися нею, через те, що на даній банківській картці не було достатньо грошових коштів для здійснення оплати за товар в супермаркеті «Баскет», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Старошишківська,6 та в магазині «Продукти», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Лісопаркова,7.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, тобто викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Крім того, 30.08.2023 близько 14:00, ОСОБА_4 перебував поблизу б. АДРЕСА_4 , де в цей час у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 зайшов до 2-го під`їзду вказаного будинку, після чого піднявся на 4-й поверх, де побачив вхідні двері до квартири АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_9 . Продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, повторно, з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до житла, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_7 №64/2022 від 24.02.2022 та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України ОСОБА_8 № 451/2023 від 26.07.2023 на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, підійшов до вхідних дверей вказаної квартири, відкрив вхідні двері, які не були закриті замикаючим пристроєм та зайшов до квартири АДРЕСА_5 , тим самим незаконно проник до чужого житла, де продовжуючи свої протиправні дії, таємно викрав мобільний телефон Redmi 10C Ocean Blue 4 GB RAM 128 GB ROM IMEI1-НОМЕР_2 IMEI2-НОМЕР_3 вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №23326 від 25.09.2023 - 3850,00 грн., що належить на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_10 , матеріальний збиток на суму 3850,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану, повторно, поєднане із проникненням до житла.

Крім того, 05.09.2023 близько 16:00, ОСОБА_4 , перебував поблизу б. 6 по 2-му провулку Лісопарковському в м. Харкові, де в цей час у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 зайшов до 1-го під`їзду вказаного будинку, після чого піднявся на 1-й поверх, де побачив вхідні двері до квартири АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_5 . Продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, повторно, з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до житла, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_7 №64/2022 від 24.02.2022 та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України ОСОБА_8 № 451/2023 від 26.07.2023 на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, підійшов до вхідних дверей вказаної квартири, відкрив вхідні двері, які не були закриті замикаючим пристроєм та зайшов до квартири АДРЕСА_6 , тим самим незаконно проник до чужого житла, де продовжуючи свої протиправні дії, таємно викрав 5000 доларів США, які згідно даним Національного банку України станом на 05.09.2023 становлять 182 843 гривень та належали потерпілій ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_5 , матеріальний збиток на суму 182 843 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану, повторно, поєднане із проникненням до житла.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив кримінальні правопорушення, які йому інкриміновано та як зазначено в обвинувальному акті, обставини їх не спорював, пояснив причини та обставини скоєного. Зазначав, що належні висновки для себе зробив і більше подібного не повториться, позовні вимоги потерпілих визнає в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України доведена у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, повторно, поєднана із проникненням до житла та за ч.1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, кількість епізодів вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, розмір завданої шкоди, дані по особі обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, останній раз: 21.11.2023 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія № 25», на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, не працевлаштований, проживає в м. Харкові.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не заперечував обставин правопорушень, що сталися з його провини, надав критичну оцінку своїй протиправній поведінці.

Наведене, на думку суду, у повній мірі підтверджує, що обвинувачений дійсно розкаюється у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Беручи до уваги наведене, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України та враховує те, що ОСОБА_4 скоєно декілька кримінальних правопорушень в умовах воєнного часу, розмір шкоди, всі надані дані про особу обвинуваченого, наведені вище, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним, його відношення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання саме в межах санкції статей, що інкриміновано.

Також, суд застосовує вимоги ч.ч.1, 4 ст. 70 КК України, оскільки вчинено декілька кримінальних правопорушень і вони вчинені ОСОБА_4 до постановлення вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.11.2023 року, яким йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Тільки таке остаточне покарання у вигляді позбавлення волі, з врахуванням особливостей та обставин вчинення обвинуваченим, особи обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого та поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та для виконання призначеного судом покарання і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 вимог ст.ст. 69,75 КК України суд не вбачає, враховуючи особу обвинуваченого, суспільну небезпечність вчиненого, корисливий мотив, кількість епізодів, вчинення злочинів в період воєнного часу, відсутність відшкодування за позовами.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Клопотання прокурором щодо міри запобіжного заходу заявлено не було, а тому дане питання судом не вирішується.

Згідно ст.ст.124,126 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави понесені судові витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 14817,92 грн.

Стосовно цивільних позовів потерпілих, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Вимогами ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При вирішенні позовних вимог, суд виходить із розміру шкоди, яка була встановлена за результатами досудового розслідування, та задовольняє позовні вимоги потерпілих за їх доведеністю матеріалами справи, в межах заявлених вимог. Інших належних та допустимих доказів щодо іншого розміру шкоди суду під час розгляду справи не надано.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст. 185 КК України - у вигляді 5 років позбавлення волі.

-за ч.1 ст. 357 КК України - у вигляді 1 року обмеження волі.

В силу вимог ч.ч.1-3 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі вимог ч.4 ст. 70 КК України, з врахуванням того, що ОСОБА_4 засуджується за вчинення кримінальних правопорушень, вчинених ним до винесення вироку 21.11.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова у вигляді 5 років позбавленні волі, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначає остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.11.2023 року, тобто з 8 вересня 2023 року.

Речові докази, які повернуті під зберігальну розписку потерпілим, залишити у їх власності та розпорядженні.

Речові докази (диск), який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави понесені судові витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 14817,92 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у відшкодування майнових збитків суму в розмірі 895 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування майнових збитків суму в розмірі 182843 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 у відшкодування майнових збитків суму в розмірі 3850 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1