Провадження № 1-кс/293/21/2023
УХВАЛА

24 жовтня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засідання заяву ОСОБА_3 (власник арештованого майна) про відвід головуючого судді ОСОБА_8 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000331 від 18.12.2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 368 КК України, та ОСОБА_7 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України

ВСТАНОВИВ:

19.03.2020 до Черняхівського районного суду Житомирської області в порядку підсудності надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000331 від 18.12.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 368 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06.07.2023 суд ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 27.03.2023 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасував та призначив новий розгляд у суді першої інстанції.

19.07.2023 справа № 295/14920/19 надійшла на адресу Черняхівського районного суду Житомирської області для нового розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2023 матеріали кримінального провадження № 295/14920/19 передані для розгляду судді ОСОБА_8 .

11.10.2023 ОСОБА_3 як власник арештованого майна в межах вказаного кримінального провадження подала до суду заяву про відвід головуючого судді Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_8 на підставі п.4 с.1 ст. 75 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною 3 ст. 35 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява про відвід судді ОСОБА_8 передана для розгляду судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви про відвід судді Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_8 , ОСОБА_3 вказує на ту обставину, що обшук житла, співвласником якого вона є, проведений не законно, а саме дозвіл на такий обшук надано незаконним складом суду. За захистом своїх прав ОСОБА_3 звернулась до суду про повернення належних їй грошових коштів, які вилучені під час незаконного обшуку у порядку ч.1 ст. 174 КПК України.

Вказує, що 09.10.2023 до суду подала заяву про скасування арешту на грошові кошти, вилучені 19.03.2020 під час обшуку житла, співвласником якого вона є.

Кримінальне провадження перебуває на розгляді судді ОСОБА_8 , якому ОСОБА_3 заявляє відвід з метою забезпечення судом достатніх гарантій виключення будь-якого обґрунтованого сумніву у безсторонності головуючого судді, оскільки на її глибоке переконання наявні обставини, які виключають участь судді ОСОБА_8 у розгляді даного провадження.

ОСОБА_3 вказує, що із суддею ОСОБА_8 вони знайомі у ході його роботи у військовій прокуратурі Житомирського гарнізону. Зазначає, що на той вона працювала суддею Житомирського районного суду Житомирської області. Під час розгляду справ суддя ОСОБА_8 , який тоді брав участь у справах під її головуванням як помічник прокурора та представляв у справах сторону обвинувачення, неодноразово висловлював неетичні оціночні судження щодо розгляду нею справ керівництву військової прокуратури, що в подальшому слугувало зверненням до голови суду та вирішенню таких питань на зборах суддів Житомирського районного суду Житомирської області.

Крім того, в межах розгляду кримінального провадження відносно неї за ч.3 ст. 368 КК України, де її виправдано, протокол за наслідками ОРЗ, який фактично складався у військовій прокуратурі одним із понятих був близький родич судді ОСОБА_8 - солдат ОСОБА_9 , а сам ОСОБА_8 організовував участь таких понятих.

Вважає, що наведені факти підтверджуються змістом судових рішень, ухвалених за дослідженими судами доказів у кримінальному провадженні стосовно висунутого їй обвинувачення (№1-26/11).

ОСОБА_3 доводить, що зазначені нею аргументи є підставою для відводу судді ОСОБА_8 та викликають у неї серйозне занепокоєння, що суддя ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження ухвалить справедливе і законне рішення і буде неупередженим під час розгляду справи Вважає, що суддя ОСОБА_8 має реальне упереджене ставлення до неї, а тому і упереджене та необ`єктивне ставлення і до її сина ОСОБА_6 за висунутим обвинуваченням в межах даного кримінального провадження.

За наведених обставин заявник просить відвести суддю ОСОБА_8 від розгляду кримінального провадження.

Заявник в судовому засіданні підтримала подану нею заяву, просила її задовольнити. Наголосила, що суддя ОСОБА_8 має упереджене до неї ставлення, тому при розгляді кримінального провадження, де обвинуваченим є її син ОСОБА_6 суддя ОСОБА_8 буде необ`єктивним та упередженим.

Захисник ОСОБА_6 - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подану заяву у повному обсязі. .

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні також підтримали заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_8 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду заяви був повідомлений своєчасно та належним чином.

Суддя ОСОБА_8 будь-яких пояснень щодо заявленого відводу не подав та у судове засідання не з`явився.

Неявка у судове засідання учасників кримінального провадження не є перешкодою для розгляду заяви про відвід судді.

Дослідивши заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_8 , заслухавши пояснення заявника та учасників кримінального провадження, оцінюючи в сукупності факти та обставини, встановлені за наслідками розгляду заяви про відвід судді, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Статтею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Підстави для відводу визначені нормами статей 75-76 КПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Такий перелік є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст. 75 КПК України неупередженість судді може виникнути у зв`язку з наявністю у нього родинних, професійних зв`язків, іншого процесуального статусу, порушенням правил визначення судді, тощо. Обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді, мають бути обумовлені фактами відповідного питання, що розглядається, або пов`язаними з ними.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: (і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; (іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості.

Потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань щодо однієї зі сторін у справі. При цьому, враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Правовий інститут відводу є механізмом, який забезпечує гарантію розгляду та вирішення справи незалежним і неупередженим судом, яка передбачена ч. 1 ст. 21 КПК України.

З метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити судді (колегії суддів) відвід з підстав, передбачених ст. 75 КПК України, які передбачають перелік обставин, що виключають участь судді (колегії суддів) в кримінальному провадженні.

Відвід може бути ініційований особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, та повинен бути вмотивованим (ч. 2, 5 ст. 80 КПК України).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення у справі "Білуха проти України"). При цьому, при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 58 рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії").

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу відводу, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Як видно із поданої заяви ОСОБА_3 мотивує свою заяву про відвід судді ОСОБА_8 на тому, що суддя ОСОБА_8 будучи помічником прокурора приймав участь у справах на стороні обвинувачення у справах під головуванням ОСОБА_3 , де висловлював неетичні оціночні судження щодо розгляду ОСОБА_3 як суддею справ, а також ті обставини, що близький родич судді ОСОБА_8 був понятим у межах кримінального провадження відносно ОСОБА_3 (заявниці), де було ухвалено виправдувальний вирок.

Аналізуючи доводи, про які вказує заявниця, суд дійшов до висновку, що такі доводи ОСОБА_3 на обґрунтування заяви про відвід судді ОСОБА_8 не вказують на необ`єктивність чи упередженість судді саме під час розгляду даного кримінального провадження та не містять підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені ст.75 КПК України.

Доводи заявника в свою чергу не ґрунтуються на нормах закону та суперечать практиці ЄСПЛ, зокрема, у справі "Паунович проти Сербії" (заява № 54574/07) у якому визначено, що той факт, що суддя раніше у своїй кар`єрі виконував обов`язки прокурора сам по собі не є підставою для побоювання, що йому бракує неупередженості». Крім того, суд звертає увагу на те, що у вказаному рішенні ЄСПЛ міститься посилання на те, що побоювання заявника щодо неупередженості судді є достатніми, якщо суддя колись був співробітником прокуратури у справі, яку спочатку розслідувало це відомство, проте він ніколи не займався цією справою безпосередньо, не брав активної чи формальної участі у підготовчих стадіях кримінального провадження чи в складанні обвинувального акта прокуратурою.

Як видно з матеріалів кримінального провадження суддя ОСОБА_8 не брав будь-якої участі у кримінальному провадженні ні під час слідчих дій ні під час затвердження обвинувального акта у даній справі.

Також заявницею і не доведеного того факту, що суддя ОСОБА_8 брав участь як прокурор у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 .

Водночас суд зазначає, що за змістом ч. 7 ст. 223 КПК України понятий ? це незаінтересована особа, яка у випадках встановлених законом, запрошується слідчим або прокурором для участі у слідчій (розшуковій) дії з метою засвідчення факту, змісту та результатів її проведення. Тобто, понятий є незаінтересованою особою, яка не пов`язана з іншими учасника кримінального провадження, а лише може засвідчувати факт, зміст та результати проведення тої чи іншої слідчої дії.

Понятий ОСОБА_9 , на особу якого заявник з посилання як на близького родича судді ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, яке перебуває на розгляді судді ОСОБА_8 , участі не приймав та не пов`язаний з іншими його учасниками.

Дослідивши зміст поданої заяви про відвід та заслухавши заявницю ОСОБА_3 суд встановив, що остання в даному провадженні звертаючись в суд із заявою від 09.10.2023, може набути статусу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт і саме під час розгляду даного клопотання може скористатись своїм правом на відвід судді.

Разом з тим, доказів, які вказували б на проведення несанкціонованого обшуку у квартирі, де вона є співвласником та те, що саме вона є власником таких коштів заявниця суду не надала .

Крім того, суд зазначає, що оцінка доказів у справі має відбуватися в нарадчій кімнаті під час вирішення справи по суті, в тому числі при розгляді того чи іншого клопотання, зокрема, клопотання про скасування арешту в порядку ч.1 ст. 174 КПК України.

Водночас посилання заявника, що між нею та суддею ОСОБА_8 існують неприязні відносини і саме це може вплинути на неупередженість судді ОСОБА_8 під час розгляду кримінального провадження, у тому числі ,відносно її сина ОСОБА_6 є лише припущенням заявниці та жодними доказами не підтверджені.

При цьому суд звертає увагу, що обставини, які буди предметом дослідження та оцінки в межах кримінального провадження, у якому було висунуто обвинувачення заявниці, жодним чином не впливають на обставини на оцінку доказів в межах даного кримінального провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наведені ОСОБА_3 обставини самі по собі не викликають сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_8 при розгляді кримінального провадження, оскільки за своєю природою та ступенем не є такими, що можуть свідчити про небезсторонність цього судді при вирішенні даної справи, доказів упередженості судді, які б викликали сумніви у стороннього спостерігача, в межах даного кримінального провадження заявником не надано і судом не встановлено.

Разом з тим суд зазначає, що інститут відводу у кримінальному процесі є механізмом, який забезпечує реалізацію права особи на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч. 1 ст. 21 КПК України). Цей інститут не є інструментом перегляду судових рішень (процесуальних дій) чи додаткового роз`яснення мотивів їх ухвалення (здійснення). Крім того, зазначений інститут не може використовуватися стороною кримінального провадження як інструмент вибору судді, адже це буде суперечити засаді доступу до правосуддя.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості головуючого судді ОСОБА_8 та відсутність об`єктивних підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_8 від розгляду справи №295/14920/19 по обвинуваченню ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 368 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України.

Керуючись ст.ст. 75, 81, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_8 від участі у справі № 295/14920/19 за обвинуваченням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 368 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений: 30.10.2023 об 15:10

Суддя ОСОБА_1