Справа №949/903/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 12 червня 2022 року та за №0000017 від 16 січня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої спеціальної, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125 та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

12 червня 2022 року близько 03 год. (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_2 , де, під час конфлікту із ОСОБА_7 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_7 два удари ножем в область задньої поверхні тулуба, в результаті чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді двох непроникаючих ран з локалізацією на задній поверхні тулуба, а саме у ІХ міжребір`ї справа по паравертебральній лінії та в поперековій ділянці справа по задньоаксілярній лінії, що згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

За час перебування на розгляді в суді даного кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією актового записа про смерть, що міститься в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 23 листопада 2023 року, ОСОБА_8 , який є батьком померлого потерпілого ОСОБА_7 , було визнано потерпілим та залучено його в якості потерпілої особи до кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, щодо виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Крім того, 06 січня 2023 року, в нічну пору доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , шляхом зламу врізного замка у воротах, проник на територію господарства, що в АДРЕСА_1 , де, діючи умисно, в умовах воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", керуючись метою особистого збагачення, маючи умисел на крадіжку чужого майна, шляхом зламу навісних замків, проник до господарських приміщень звідки таємно викрав один рулон металевої сітки довжиною 6 метрів та вартістю 439,42 грн., електричний тример марки "Sturm" вартістю 899,67 грн., дві штикові лопати з дерев`яними держаками вартістю 315 грн., одні вила з дерев`яним держаком вартістю 145 грн., одну косу з дерев`яним держаком вартістю 466,67 грн., одну сапу з дерев`яним держаком вартістю 106,67 грн., одну викрутку вартістю 46,67 грн., одну сокиру з дерев`яним руків`ям вартістю 257,50 грн., шість металевих шампурів вартістю 195 грн., троє граблів з дерев`яними держаками вартістю 468,75 грн., що належать потерпілій ОСОБА_9 , в результаті чого заподіяв останній матеріальної шкоди на загальну суму 3340,35 грн.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у крадіжці, вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальних актах обставини та ствердив, що дійсно 12 червня 2022 року, він, перебуваючи в будинку ОСОБА_6 , що в с. Висоцьк, Сарненського району Рівненської області, під час конфлікту із ОСОБА_7 , умисно наніс останньому два удари ножем в область задньої поверхні тулуба, чим спричинив йому тілесні ушкодження. Крім того ствердив, що 06 січня 2023 року, в нічну пору доби, він, шляхом зламу врізного замка у воротах, проник на територію господарства, що в АДРЕСА_1 . В подальшому, шляхом зламу навісних замків, він проник до господарських приміщень, звідки викрав один рулон металевої сітки, електричний тример, дві штикові лопати з дерев`яними держаками, одні вила з дерев`яним держаком, одну косу з дерев`яним держаком, одну сапу з дерев`яним держаком, одну викрутку, одну сокиру з дерев`яним руків`ям, шість металевих шампурів та троє граблів з дерев`яними держаками.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні надав на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування, у тому числі характеризуючі дані обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні з огляду на пояснення та докази, зібрані в ході досудового розслідування і досліджені в ході судового розгляду характеризуючі дані, а також, враховуючи обставини справи, просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125 та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання: за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України - 150 годин громадських робіт, за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України - 5 (п`ять) років позбавлення волі, та на підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, просив суд визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі статті 75 Кримінального кодексу України із встановленням іспитового строку терміном 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1,2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, поклалася на розсуд суду.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , оцінивши у сукупності вищезазначені пояснення, а також дослідивши письмові докази, надані прокурором, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 125 та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану.

Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 спричинив умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та в умовах воєнного стану вчинив крадіжку, а тому його дії суд кваліфікує за частиною 2 статті 125 та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог статті 12 Кримінального кодексу України відносяться до кримінальних проступків та тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його характеристику за місцем проживання, негативне ставлення до скоєного, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КНП "Дубровицька міська лікарня".

Обставинами, які відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає те, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

При призначенні покарання суд також враховує і думку потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, поклалися на розсуд суду.

Слід зазначити, що як передбачає стаття 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Також суд враховує практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові по справі №634/609/15-к від 01 лютого 2018 року, згідної якої поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 Кримінального кодексу України), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 Кримінального кодексу України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Тому дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, суд приходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій частини 2 статті 125 та частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України, за якими кваліфікуються її дії, а саме: за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України - 150 годин громадських робіт, за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, суд, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Також суд вважає за можливе застосувати статтю 75 Кримінального кодексу України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по кримінальних провадженнях не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні становлять 650 грн., які на підставі частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, слід стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Керуючись статтями 100, 124, 349, 368, 370, 371, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125 та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України - 150 годин громадських робіт;

- за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 (два) роки з покладенням відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- ніж "Спутник", змив речовини бурого кольору, схожої на кров, що упаковані в паперовий конверт, опечатаний печатками ВП №1 "Для пакетів №206" та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області - знищити;

- джинси сірого кольору, сорочку в клітинку сіро-синього кольору, що упаковані в спец. пакет НПУ ГСУ №7245541 та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області - повернути власнику ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 ;

- футболку сірого кольору, шорти світлого кольору в смужку, що упаковані в спец. пакет НПУ №SUD 4004908 та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області - повернути потерпілому ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_3 ;

- один рулон металевої сітки довжиною 6 метрів, електричний тример марки "Sturm", дві штикові лопати з дерев`яними держаками, одні вила з дерев`яним держаком, одну косу з дерев`яним держаком, одну сапу з дерев`яним держаком, одну викрутку, одну сокиру з дерев`яним руків`ям, шість металевих шампурів та троє граблів з дерев`яними держаками, що опечатані бирками ВП №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області з роз`ясненнями та знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП у Рівненській області - повернути власнику ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительці АДРЕСА_1 .

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у вказаних кримінальних провадженнях в розмірі 650 грн. (шістсот п`ятдесят гривень).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1