Справа № 344/1783/24
Провадження № 1-кс/344/917/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003733 від 08.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч. 1 ст. 259 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий ОСОБА_4 , звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_3 , в якому просить застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що 08.11.2023, близько 17 год 15 хв, ОСОБА_5 зайшов до приміщення магазину «Тайстра», який знаходиться по вул. Галицька, 120А, в м. Івано-Франківську, де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ «Тайстра Груп».

Перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, на полицях виставкових стелажів ОСОБА_5 помітив товарно-матеріальні цінності, після чого в останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_5 , у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 451/2023 від 26.06.2023, затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023), діючи умисно та повторно, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами, таємно викрав із виставкового стелажа віскі «JAMESON» 40% ємкістю 0,5 л (Ірландія), яке в подальшому заховав під свій верхній одяг.

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «Тайстра Груп» майнову шкоду на суму 480 гривень, без ПДВ.

Також встановлено, що 24.11.2023, близько 21 год 52 хв, ОСОБА_5 зайшов до приміщення магазину «Сім-23», «Зручний маркет 5108», ТОВ «Клевер Сторс», який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 11.

Перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, на полицях виставкових стелажів ОСОБА_5 помітив товарно-матеріальні цінності, після чого в останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_5 , у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 3429-IX від 08.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023), діючи умисно та повторно, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами, таємно викрав із виставкових стелажів: тунець «Аква» філе ключ вагою 185 г /Аквамарин/, в кількості дві одиниці, вартістю 85 грн без ПДВ за одиницю, корм «Фелікс Фантастік» д/котів лосось/креветки вагою 85 г /Пуріна/ в кількості дві штуки, вартістю 17 грн 60 коп без ПДВ за штуку, корм «Whiskas» курка в желе 85 г /MF корма/ в кількості дві штуки, вартістю 15 грн 98 коп без ПДВ за штуку, корм «К4Л» для котів Індичка желе 100 г /К4Л/ в кількості дві штуки, вартістю 15 грн 10 коп без ПДВ за штуку, корм «Фріскіс» д/котів курка в соусі 85 г /Пуріна/ в кількості 2 штуки, вартістю 14 грн 72 коп без ПДВ за штуку, які помістив до поліетиленового кулька.

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Клевер Сторс» майнову шкоду на загальну суму 296,80 гривень.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 20.01.2024, близько 19 год 04 хв, ОСОБА_5 зайшов до приміщення магазину «Аврора 2317», ТОВ «Вигідна Покупка», який розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Залізнична, 49.

Перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, на полицях виставкових стелажів ОСОБА_5 помітив товарно-матеріальні цінності, після чого в останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_5 , у період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, востаннє внесеними Указом Президента України № 3429-IX від 08.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023), діючи умисно та повторно, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами, таємно викрав із виставкових стелажів: навушники бездротові в кейсі з індикатором WIRELES вартістю 332,5 грн без ПДВ, ліхтарик на голову з акумулятором з USB вартістю 82,5 грн без ПДВ.

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «Вигідна Покупка» майнову шкоду на загальну суму 415 гривень.

Також встановлено, що 08.12.2023, близько 05 год, ОСОБА_5 направився до КНП «ОКЛ ІФ ОР», що по вул. Федьковича, 91, в м. Івано-Франківську, щоб забрати «закладку» із наркотичними засобами, яку попередньо замовив. Прибувши до вказаного місця, де згідно отриманої ним геолокації повинна була знаходиться «закладка» із наркотичними засобами, ОСОБА_5 побачив екіпаж працівників поліції, що унеможливлювало отримання ним «закладки».

У цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення правоохоронним органам про замінування, достовірно знаючи про неправдивий характер поширюваної ним інформації, розуміючи, що таке повідомлення викличе обстановку страху та паніки у населення та порушить їх нормальний ритм життя та громадський спокій, оскільки розумів, що працівники поліції негайно відреагують на вказане повідомлення,

Після чого, ОСОБА_5 , використовуючи свій мобільний телефон із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 о 05 год 20 хв 08.12.2023 зателефонував на спецлінію «102» Національної поліції України, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повідомив працівникам поліції завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування приміщення АЗС, що розміщені по вул. Набережна та вул. Надрічна, в м. Івано-Франківську.

За неправдивими повідомленнями ОСОБА_5 , про замінування вказаних вище об`єктів, працівниками вибухотехнічного відділу ГУНП в Івано-Франківській області, з метою виявлення та знешкодження вибухових речовин, вибухових пристроїв та інших загроз, 08.12.2023 проведено обстеження приміщення АЗС та прилеглої території, що розміщені по вул. Набережна та вул. Надрічна, в м. Івано-Франківську.

За результатами відповідних обстежень будь-яких вибухових пристроїв не виявлено, що підтверджує неправдивість здійсненого ОСОБА_5 , повідомлення про замінування, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

30 січня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 259 КК України, шляхом вручення йому особисто повідомлення про підозру.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований в АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, офіційно не непрацюючий, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , раніше судимий: 04.10.2023 вироком Івано-Франківського міського суду за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді арешту строком один місяць; відносно якого 26.09.2023 на розгляд Івано-Франківського міського суду скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України; відносно якого 06.10.2023 на розгляд Івано-Франківського міського суду скеровано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 309 КК України; відносно якого 20.10.2023 на розгляд Івано-Франківського міського суду скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185, ч. ст. 357 КК України; відносно якого 30.11.2023 на розгляд Івано-Франківського міського суду скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 259 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме відомостями, які містяться в протоколах оглядів місць події, висновку експертизи відео,- звукозапису, протоколах допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідками, протоколах допитів представників потерпілих, протоколах оглядів відеозаписів, а також інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Злочини, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 259 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Підстави для тримання під вартою передбачені нормами Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме ст.5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Основна мета вказаної ст. 5 Конвенції полягає в тому, щоб виключити необґрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі Маккей проти Сполученого королівства). Вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства, а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа Плесо проти Угорщини).

Згідно статті 5 §1(c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, викладеної в рішенні Джессіус проти Литви, особа може бути позбавлена волі на підставі статті 5 § 1 (c) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод лише в рамках кримінального провадження, з тим, щоб вона постала перед компетентним судовим органом за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину.

Суть терміну «обґрунтована підозра» полягає в існуванні фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Яку саме підозру слід вважати обґрунтованою, залежить від обставин справи.

З огляду на вищевказане положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що у підозрюваного ОСОБА_5 , відсутні міцні соціальні зв`язки, та усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинені злочини, може намагатись уникнути покарання.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відоме їхнє місце роботи, а також контактні дані.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_5 офіційно не працює, джерело доходів невідоме, неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення на протязі нетривалого проміжку часу, на шлях виправлення не став, що свідчить про можливість вчинення ним у майбутньому нових злочинів з метою незаконного збагачення.

Окрім цього, 22 вересня 2023 року, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду, ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання, однак ОСОБА_5 , покладені на нього обов`язки порушив та під час дії запобіжного заходу вчинив новий корисливий злочин.

Враховуючи вищевикладене, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування, джерел доходу, ризиків продовження протиправної поведінки, та те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки уникнути вищевказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, так як вони не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

Разом з тим, якщо слідчий суддя, суд, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дійде до переконання про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених КПК України, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, беручи до уваги репутацію підозрюваного, його майновий стан, тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень та суму завданих матеріальних збитків, то необхідний йому розмір пропонуємо у межах шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Беручи до уваги вищевикладене, вважаю, що застосування менш суворих запобіжних заходів не може запобігти наведеним вище ризикам,

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задоволити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий клопотання підтримав, просив задоволити.

Захисник у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, просила застосувати до підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання. Просила врахувати, що підозрюваний не перешкоджає та сприяє слідству.

Підозрюваний просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Має намір стати на шлях виправлення.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003733 від 08.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 259 КК України.

30.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст. 259 КК України, а саме у тому, що він підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), повторно, в умовах воєнного стану; та у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, підпалу.

Того ж дня 30.01.2024 вручено особисто ОСОБА_5 повідомлення про підозру.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання: протоколах огляду місця події від 08.12.2023, актах перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 08.12.2023, висновком експертизи №СЕ-19/109-23/14723-ВЗ від 26.12.2023, протоколі допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 10.01.2024, протоколі огляду відеозапису від 10.01.2024, протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 11.01.2024, протоколі допиту представника потерпілого ОСОБА_11 від 09.01.2024, протоколі огляду відеозапису від 11.01.2024, протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 25.01.2024, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2024, протоколі допиту свідка ОСОБА_7 від 25.01.2024.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки у підозрюваного ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки, та усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинені злочини, може намагатись уникнути покарання; підозрюваний може впливати на свідків у даному провадженні, оскільки йому відоме їхнє місце роботи, а також контактні дані; ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний офіційно не працює, джерело доходів невідоме, підозрюється у вчиненні неодноразових кримінальних правопорушень упродовж нетривалого проміжку часу; раніше зазнавався кримінальному переслідуванню; на шлях виправлення не став, що свідчить про можливість вчинення ним у майбутньому нових кримінальних правопорушень з метою незаконного збагачення.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище особи не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали під час досудового розслідування.

Відтак, слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Одні лише доводи підозрюваного, його захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не можуть бути єдиною беззаперечною підставою, та гарантією того, що він буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінального правопорушення з урахуванням встановлених конкретних обставин саме даного кримінального провадження.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування такого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу. Домашній арешт, про який просить сторона захисту, з огляду на наведені вище ризики є недостатнім запобіжним заходом, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

З цих же підстав доводи захисту про відсутність підстав для застосування запобіжного у виді тримання під вартою слідчий суддя вважає спростованими.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови», заява №9190/03).

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (п.34 рішення у справі «Сельчук проти Туреччини» від 10 січня 2006 року, заява № 21768/02; п.9 рішення від 10 листопада 1969 року у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_5 , його вік, середню освіту, не одружений, відсутність сталих соціальних зв`язків., наявність постійного місця проживання, офіційно не працює, а також те, що раніше судимий 04.10.2023 Івано-Франківським міським судом за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту строком один місяць, наявність кримінальних проваджень, відносно яких: 26.09.2023 на розгляд Івано-Франківського міського суду скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України; 06.10.2023 на розгляд Івано-Франківського міського суду скеровано обвинувальний акт за ч. 1 ст. 309 КК України; 20.10.2023 на розгляд Івано-Франківського міського суду скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185, ч. ст. 357 КК України; 30.11.2023 на розгляд Івано-Франківського міського суду скеровано обвинувальний акт за ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, слідчий суддя бере до уваги те, що 22.09.2023 до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту (кримінальні правопорушення за ч.4 ст.185 КК України), строк дії запобіжного заходу до 18.11.2023, а також 12.01.2024 до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання у період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. (кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України), строк дії запобіжного заходу до 22.02.2024.

Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів за ч.4 ст. 185 КК України, зумовлений корисливими інтересами, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; та за ч. 1 ст. 259 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до шести років, та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, характер інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, за підозрою у вчиненні ним в умовах воєнного стану, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує ймовірність його свідомої непроцесуальної поведінки. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, особливо в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України.

У справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання для підозрюваного та визнає за реальну небезпеку можливість здійснення ним перешкод слідству у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінальних правопорушень (характером кримінальних правопорушень згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів (ч.4 ст. 185 КК України) за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; та (ч. 1 ст. 259 КК України ), за вчинення якого передбачено покарання виді позбавлення волі на строк від двох до шести років.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , та інкриміновані кримінальні правопорушення, характер та обставини їх вчинення.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 березня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування, з визначенням застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. А розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 березня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк тримання під вартою рахувати з 01 лютого 2024 року.

Визначити заставу у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 ( шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят ) гривень , яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 29 березня 2024 року, тобто в межах строку досудового розслідування:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали до 29 березня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено 02 лютого 2024 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1