Номер провадження: 11-сс/819/86/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/4564/23 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/4564/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000560 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 та підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30.08.2023, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Софіївка Білозерського району Херсонської області, громадянки України, одруженої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта вища, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26.10.2023 включно.

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 до 26.10.2023 включно, без можливості внесення застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за таких обставин.

Так, ОСОБА_8 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період з 23 по 27 вересня 2022 року з урною для бюлетенів та наданими їй бюлетенями, добровільно прийняла участь у проведенні незаконного референдуму біля с. Ромашкове, с. Дніпровське, с. Софіївка, с. Широка Балка Херсонського району Херсонської області, шляхом виїзду на земельні ділянки сільськогосподарського призначення у цих селах, де знаходились та працювали мешканці Херсонського району Херсонської області, з метою їх залучення до голосування у незаконному референдуму щодо входження Херсонської області до складу рф, під час якого ОСОБА_8 вела облік громадян України, які приймали участь в проведені референдумі та надавала бюлетені для голосування.

Такі незаконні та неправомірні дії ОСОБА_8 сприяли визнанню російською федерацією незаконного референдуму таким, що відбувся та незаконного приєднання територій Херсонської області до її складу.

З урахуванням встановлених фактів, ОСОБА_8 підозрюється у колабораційній діяльності, а саме - участь громадянина України у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

28.08.2023 ОСОБА_8 у відповідності до вимог ч.1 ст.278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 подала на неї апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх доводів указує, що слідчим в клопотанні не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, підозрювана дійсно буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім цього, посилаючись на тяжкість обвинувачення та наявність ризику підозрюваної ухилення від слідства і суду, судом не надано жодної оцінки тому, що підозрювана не затримувалася в порядку ст.208 КПК України, а самостійно з`являлася до правоохоронних органів, що свідчить про відсутність у неї бажання ухилятися від відповідальності за інкриміновані їй дії, а також відсутності будь-яких спроб з її сторони вплинути у будь-якій спосіб на хід досудового розслідування.

Також звертає увагу суду на те, що в клопотанні слідчого зазначено про існування ризику негативного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, але дане припущення не підкріплено відповідними доказами. А так само ухвала слідчого судді не містять належних та допустимих доказів, які давали б підстави вважати, що підозрювана може незаконними способами впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Узагальнюючи свої доводи захисник вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти зазначеним ризикам.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відмовити в задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_8 наводить аналогічні доводи та прохання.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про час розгляду справи шляхом надіслання повідомлень.

Клопотання про обов`язкову участь підозрюваної ОСОБА_8 в апеляційному розгляді від неї до суду не надходило, а тому відповідно до ч.4 ст.401КПК України її участь не є обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, позицію захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , яка підтримала як свої апеляційні вимоги, так і підозрюваної, просила їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до такого висновку.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 , слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а саме:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно матеріалів провадження, СВ ВП № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000560 від 06.12.2022 за ч.5 ст.111-1 КК України.

28.08.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, §57).

На даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, а саме:

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_10 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_13 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 .

Зазначені докази, як кожний окремо, так і цілому повністю доводять наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється.

Доводи захисника про недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та визнаних наявними слідчим суддею, апеляційний суд вважає безпідставними.

Метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч.1 ст.177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.

Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема й у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству, тому позбавлені обґрунтованих підстав доводи захисника про недоведеність ризиків, оскільки для доведеності існування ризиків не є обов`язковою доведеність вчинення особою активних дій.

Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Так, у п.48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були по кінцевому рахунку пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду.

Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 дослідив матеріали провадження, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Твердження апелянтів про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 , є непереконливими.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Підстави для скасування чи зміни застосованого щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки остання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, є особою раніше не судимою, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками для суспільства, направлене проти територіальної цілісності, недоторканості та державного суверенітету України, вчинене в умовах воєнного стану, є особою офіційно непрацевлаштованою, що вказує на відсутність у неї легального джерела прибутку.

З урахуванням зазначених обставин, даних про особу підозрюваної ОСОБА_8 , а також тяжкості покарання, що загрожуватиме у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, є підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що вона, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків, зокрема те, що ОСОБА_8 ознайомлена із дійсним місцем проживання свідків і може вчинити на них вплив, внаслідок чого вони можуть змінити свої показання на її користь.

А тому доводи апелянтів про недоведеність обставин, з якими закон пов`язує застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які, на думку сторони захисту, призвели до порушення конституційних прав підозрюваної ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає безпідставними.

Дані про особу підозрюваної ОСОБА_8 , зокрема, які зазначені в апеляційній скарзі захисника, були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

За вказаних обставин, слідчим суддею зроблено обґрунтований висновок про те, що обрання саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 є необхідним та достатнім для запобіганню існуючим ризикам та забезпечення її належної процесуальної поведінки, що в свою чергу, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваної, вказує на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, як про це ставить питання сторона захисту.

Крім того, слідчий суддя дотримався і вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Враховуючу ту обставину, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, слідчий суддя визнав за необхідне не визначати в даному випадку розмір застави на підставі п.5 ч.4 ст.183 КПК України, оскільки під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Виходячи з наведеного вище, слідчим суддею ухвалено рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 , яке відповідає вимогам КПК України і не суперечить практиці ЄСПЛ.

Інші обставини, якими апелянти обґрунтовують свої апеляційні вимоги, були відомі слідчому судді при ухваленні оскаржуваної ухвали і саме з урахуванням них та інших обставин кримінального провадження було ухвалено відповідне рішення.

Отже, слідчий суддя врахував всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, та у відповідності до положень даної норми ухвалив обґрунтоване та законне рішення, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 та підозрюваної ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 30.08.2023 року, якою застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26.10.2023 року включно.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4