12.01.2024
Справа № 642/5541/21
Провадження № 1-кс/642/197/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , погоджене прокурором про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

встановив:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, вказуючи, що старший солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 10 липня 2018 року не прибув для проходження лікування до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та до теперішнього часу до місця служби не повернувся, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби Збройних Сил України, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.

Однак, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без поважних причин, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , та до теперішнього часу до військової частини не повертався, а вільний час, що з`явився у зв`язку з цим, проводить на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

Таким чином, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив військову частину, та продовжує ухилятися від її проходження до теперішнього часу, використовуючи вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, чим вчинив самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

27 січня 2020 року ОСОБА_5 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у спосіб, передбачений ст.ст. 133, ч. 1 ст. 135, 136, 137 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: актом службового розслідування, протоколами допитів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Тобто, наявні вагомі докази, якими обґрунтовуються обставини вчинення ОСОБА_5 вищевказаного злочину, на підставі яких зроблено висновок про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства та суду та продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється оскільки всупереч зазначених наказів з тимчасово окупованої території не повернувся на материкову частину України для подальшого проходження військової служби та запобігання вчиненню останнім нових злочинів проти основ національної безпеки України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, - виключно у разі, якщо крім наявних підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органів досудового розслідування. Вказана обставина органом досудового розслідування доведена.

Крім того, до Ленінського районного суду м. Харкова направлені клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи в сукупності викладене, слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_5 , а також вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, а саме позбавлення волі, з огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_5 усіх слідчих та процесуальних дій, та запобігання спробам останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів слідства та суду, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, слід прийти до висновку про те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення відповідно до ст. 183 КПК України, його необхідно доставити до суду з метою розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, враховуючи, що для розшуку ОСОБА_5 необхідно провести значну кількість процесуальних та слідчих (розшукових) дій, що займе тривалий проміжок часу, доцільно встановити термін дії ухвали на шість місяців.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та прохав його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що слідчим відділом (з дислокацією у м. Харків) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000124 від 01.08.2018 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що старший солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин,

10 липня 2018 року не прибув для проходження лікування до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, та до теперішнього часу до місця служби не повернувся, чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними в ході проведення слідчих дій, а саме: актом службового розслідування, протоколами допитів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Організовані першочергові розшукові заходи ОСОБА_5 результатів не дали.

27 січня 2020 року ОСОБА_5 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у спосіб, передбачений ст.ст. 133, ч. 1 ст. 135, 136, 137 КПК України.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу управління територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_6 від 27.01.20220 ОСОБА_5 оголошено у розшук.

В ході досудового розслідування здійснювались неодноразові спроби викликати ОСОБА_5 шляхом направлення повісток за місцем мешкання. Однак, за викликами (повістками) останній до органу досудового розслідування не прибув, про місце свого перебування не повідомив, будь-яких підтверджень наявності поважних причин неприбуття на виклик до органу досудового розслідування не надав, таким чином він продовжує вчиняти злочин, переховується від органів досудового розслідування.

Тобто наявні вагомі докази, якими обґрунтовуються обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального провадження, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, на підставі яких зроблено висновок про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 КПК України, привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

Згідно ч. 1 ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

На підставі викладеного, ураховуючи особу підозрюваного та те, що він переховується від органів досудового розслідування, не з`являється на виклики слідчого, а також ураховуючи те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення та злочини проти національної безпеки України чи проти громадської безпеки, а це свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.132, 139, 140, 188, 189 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , погоджене прокурором про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, одруженого, з середньою-спеціальною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, механіка радіо телефоніста відділення зв`язку та інформатизації Куп`янського ОМВК Харківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали - 6 (шість) місяців з дати її постановлення.

Виконання ухвали про здійснення приводу доручити Другому СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві.

Покласти на Другий СВ (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві обов`язок оголосити ОСОБА_5 ухвалу про здійснення приводу.

Ухвала втрачає чинність з моменту приводу підозрюваного до суду, закінчення строку дії ухвали, відкликання ухвали прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1