Провадження №: 1-кс/755/3192/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження № 0002625 від 21.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002625 від 21.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, з клопотаннями до суду не звертались.

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про судове засідання згідно вимог ст. 135 КПК України, не з`явився, правом подачі пояснень, у тому числі письмових, не скористався.

Враховуючи вимоги ст. ст. 22, 26 та 81 КПК України, вважаю за можливе розглянути заяву про відвід судді у відсутність осіб, що не з`явилися, і приходжу до наступних висновків.

У провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002625 від 21.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

10.10.2023 року у вказаному кримінальному провадженні, через канцелярію суду, обвинуваченим ОСОБА_3 подано вказану заяву про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 .

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями ст. 75, ст. 76 КПК України визначено чіткий перелік підстав, за яких суддя не може брати участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

У той же час, як убачається з автоматизованої системи документообігу суду «Д-3», обвинуваченим ОСОБА_3 було заявлено відвід судді ОСОБА_5 , який надійшов до канцелярії суду 05.10.2023 року та у задоволенні якого було відмовлено, водночас 09.10.2023 року обвинувачений ОСОБА_3 повторно звернувся з указаною заявою про відвід судді ОСОБА_5 .

Отже, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вже звертався із заявою про відвід судді ОСОБА_5 , у задоволенні якої йому було відмовлено, крім того, до повторної заяви про відвід обвинувачений не долучає жодних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається у своїй заяві про відвід, зокрема, не обґрунтовує необхідність подачі повторної заяви про відвід судді, суд приходить до висновку, що повторно заявлений обвинуваченим ОСОБА_3 відвід судді ОСОБА_5 має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність залишити без розгляду заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 75-76, 80-81, 369-372 КПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження № 0002625 від 21.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: