н/п 1-кп/766/2409/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2023 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченої: ОСОБА_5

провівши в режимі відеоконференції відкрите підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.06.2023 року за №0000792 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Амвросіївки, Донецької області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, -

встановив:

21 листопада 2023 року відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 отриманий головуючим суддею.

Ухвалою суду від 21.11.2023 року дане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник заперечив проти позиції прокурора та вважав за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК, мотивуючи свою позицію тим, що органом досудового розслідування не вжито всіх передбачених КПК України заходів для визначення психічного стану обвинуваченої за наявності в розпорядженні органу досудового розслідування до складання обвинувального акту відомостей, які викликали сумнів щодо її осудності, обмеженої осудності, що призвело до передчасного визначення форми досудового розслідування та складання обвинувального акту.

Обвинувачена підтримала думку захисника.

Прокурор заперечив проти такої позиції захисника, зазначивши, що суд не позбавлений можливості здійснити заходи для встановлення дійсного психічного стану обвинуваченої, натомість повернення обвинувального акту призведе до затягування розгляду кримінального провадження.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

У частині 1 ст. 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому, у ч. 2 ст. 242 КПК України міститься імперативна норма про те, що слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи, зокрема, для визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Частиною 4 ст. 110 КПК України визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, та повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

При цьому, підстави та порядок для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру регламентовані у главі 39 КПК України, відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України якої кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Отже, в залежності від психічного стану особи, повно з`ясованого у визначеному КПК України порядку, в тому числі виконавши наведені вище імперативні приписи ч. 2 ст. 242 КПК України за наявності до того підстав, на момент закінчення досудового розслідування слідчий складає один з двох процесуальних рішень або обвинувальний акт, або клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Зміст наданих суду прокурором матеріалів справи дає підстави для висновку про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент складання обвинувального акту щодо ОСОБА_5 виконані не були, що призвело до передчасного висновку про можливість складання стосовно обвинуваченої саме такого процесуального рішення, як обвинувальний акт, та направлення його до суду з огляду на наступне.

Згідно п. 15 розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування 25.10.2023 року у даному кримінальному провадженні слідчим була винесена постанова про призначення амбулаторної комплексної судової психолого психіатричної експертизи.

Відомостей про отримання висновку експерта реєстр матеріалів досудового розслідування не містить.

Як пояснив суду прокурор, необхідність проведення даного виду експертизи на досудовому розслідуванні була зумовлена неадекватністю поведінки обвинуваченої як на момент її затримання після виявлення в її діях ознак кримінального правопорушення, так і таким же характером поведінки обвинуваченої в ході досудового розслідування.

Натомість, в судовому засіданні прокурор надав суду висновок судово психіатричного експерта №87 щодо обвинуваченої, який був складений 07.11.2023 року, тобто до складання обвинувального акту 18.11.2023 року, відповідно до висновків якого ОСОБА_5 виявляє змішаний розлад особистості, стан декомпенсації, який унеможливлює проведення призначеної експертизи та надання відповідей на поставлені перед експертом питання. До ОСОБА_5 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги до виходу з хворобливого стану.

Отже, наведене свідчить про те, що до закінчення досудового розслідування були здобуті документально підтверджені спеціалістом відомості про те, що поведінка обвинуваченої викликає сумнів щодо її осудності, обмеженої осудності.

Проте, органом досудового розслідування не було вжито належних та достатніх заходів для встановлення дійсного психічного стану обвинуваченої, зокрема шляхом проведення стаціонарної експертизи, про що йдеться мова у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», де зазначено, що коли для визначення психічного стану підсудного є необхідним тривале спостереження за ним в умовах стаціонару, суд за мотивованою пропозицією експерта може вирішити питання про поміщення підсудного у відповідний медичний заклад.

Відповідно, під час проведення досудового розслідування не вирішувалося питання про зміну порядку досудового розслідування і продовження його згідно з правилами, передбаченими главі 39 КПК України, що, як наслідок, призвело до передчасного прийняття рішення про складання обвинувального акту.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Суд вважає, що наведені обставини унеможливлюють призначення судового розгляду даного провадження, у зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК України.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст. 369, ст. 376 КПК України, -

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, повернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченою - у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1