1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/9128/23 1-кс/335/2682/2023
04 жовтня 2023 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працевлаштованого, освіти середньої спеціальної, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.04.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на іспитовий строк 1 рік,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
04.10.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що дають підстави підозрювати, що 17.08.2023 в період часу з 09:00 години до 09:30 години, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через відчинені двері проник до будинку АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу таємно викрав зі спальної кімнати телевізор чорного кольору марки «SATELIT» моделі «32H9100T», вартість якого згідно висновку експерта становить 4 525 гривень 63 копійки, після чого таємно викрав з коридору алюмінієвий бідон з кришкою, об`ємом 25 літрів, вартість якого згідно висновку експерта становить 450 гривень.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 виніс викрадені телевізор та бідон за територію домоволодіння, після чого розпорядився ними на власний розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив власниці викраденого ним майна ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4 975 гривень 63 копійки.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримала, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому. Прокурор уточнив, у разі задоволення клопотання підозрюваний має право на визначення розміру застави як умови звільнення з-під варти.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував. Не оспорюючи свою причетність до інкримінованого йому діяння, підозрюваний зазначив, що наміру ухилятись від слідства та суду не має, має власне житло, живе за рахунок неофіційного заробітку, сім`ї не має, належним чином виконує обов`язки під час звільнення від покарання з випробуванням за останнім вироком.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 , підтримав думку свого підзахисного. Крім іншого, захисник зауважила, що ствердження сторони обвинувачення про наявність ризиків, необхідних та достатніх для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, яким є тримання під вартою, нічим не підтверджені, а лише припущеннями.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
На підтвердження обґрунтованості підозри слідчий та прокурор надали в копіях відповідні докази:
-протоколи огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ;
-протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 ;
- протокол впізнання особи по фотознімкам з потерпілою ОСОБА_8 ;
- протокол огляду предмету, а саме відеозапису від 17.08.2023 з камери відеоспостереження, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на потерпілого;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - можуть бути документи, довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.
Зокрема, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти власності в період дії іспитового строку за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2023, яким ОСОБА_5 був засуджений за аналогічне діяння. При цьому ОСОБА_5 під час судового засідання пояснив, що йому були відомі та зрозумілі наслідки вчинення нового злочину під час іспитового строку, але що його спонукало порушити умови випробування, він пояснити не зміг.
Крім того, слідчий суддя враховує, що джерела та рівень заробітку ОСОБА_5 достовірно не відомі, що вказує на те, що відсутність стабільного та достатнього заробітку може спонукати його до вчинення нових протиправних дій. При цьому телевізор, викрадений у потерпілої ОСОБА_8 , підозрюваний збув саме з метою отримання доходу.
Щодо ризику переховування від досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлений про виклик до слідчого на 05, 06 та 07 вересня 2023, жодного разу не з`явився, про причини неявки слідчого не повідомив, і не зміг пояснити причини такої поведінки й слідчому судді. Відтак, вказаний ризик також, з очевидністю, існує.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашній арешт, свідчить той факт, що вказані заходи не здатні забезпечити ізоляцію підозрюваного в тій мірі, яка була б достатньою для запобігання вказаному вище ризику.
Неможливість обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки обґрунтовується таким.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Однак в даному випадку слідчому судді не було надано жодних відомостей про осіб, які виявили бажання поручитись за підозрюваного, які б для слідчого судді та будь-якого поміркованого стороннього спостерігача були б достатніми для висновку, що ці особи здатні забезпечити правомірну поведінку підозрюваного. Самий факт перебування цих осіб у родинних та близьких стосунках із підозрюваного не може бути єдиною підставою для такого висновку.
Про неможливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави, що передбачено п.3 ч.1 ст. 176 КПК України свідчить те, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді, відповідних клопотань від заставодавців не надходило.
Доводи підозрюваного та його захисника слідчий суддя відхиляє, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Разом з цим, беручи до уваги характер та ступінь суспільно небезпечності інкримінованого ОСОБА_5 діяння, відомості про його особу та спосіб життя, слідчий суддя вважає з доцільне визначити розмір застави як умови звільнення з-під варти у мінімальному розмірі, передбаченому законом.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», з правом звільнення під заставу.
Строк тримання під вартою обчислювати з 04.10.2023 по 02.12.2023.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до слідчого, прокурора або до суду за першою вимогою;
- утриматися від спілкування із потерпілою свідками у даному кримінальному провадженні.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 .
Роз`яснити ОСОБА_5 , чи іншому заставодавцю, відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 12 год. 50 хв. 09.10.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1