Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/4516/23

Провадження № 1-в/635/46/2024

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

УСТАНОВИВ:

20 червня 2023 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2023 року вищевказане подання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України (далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень частини 4 статті 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання та просив його задовольнити.

Представник колонії ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо поданого клопотання засудженого послався на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

В державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» відбуває строк покарання засуджений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, освіта середня спеціальна, неодружений, непрацюючий, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 11.10.2007 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 185ч.3, 75 КК України до

3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1рік.

2) 20.05.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 1864.2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

3) 24.04.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 289ч.2, 15ч.3-283ч.2, 185 ч.3, 70, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 12.02.2015 року умовно-достроково на 1р. 5 міс. 11 днів.

Засуджений: 03.02.2021 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2019 року, до відбуття 6 років позбавлення волі без конфіскації майна (не відбув).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.04.2023 року виключено застосування ст. 70 КК України. Вважати засудженим за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі.

Засуджений: 21.09.2022 року Київським районним судом м. Харкова за ст.185 ч.3, 289 ч.2, ст. 70 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

(За цим кримінальним провадженням був засуджений 24.07.2019 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.3, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна. Постановою Верховного суду України від 02.02.2021 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2019 року та ухвала Харківського апеляційного суду від 06.02.2020 року скасовані, справа направлена на новий розгляд у суді першої інстанції).

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений частиною 3 статті 81 КК України термін покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (частина 3 статті 81 КК України).

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

У відповідності до положень пункту 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Так, з матеріалів справи стосовно умовно-дострокового звільнення та особової справи на засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24 липня 2019 року, прибув до державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 09 травня 2023 року. За час відбування покарання два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності за неввічливе ставлення, вживання жаргонних та нецензурних слів, збереження заборонених предметів оголошена догана та карцер 5 діб, заохочень не має.

Відповідно до характеристики, наданої на засудженого начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_7 , ризик вчинення повторного правопорушення оцінюється як середній. Також, засуджений зловживав спиртними напоями та в стані алкогольного сп`яніння здатен вчинити злочин. Даний фактор впливає на ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Засуджений не вмотивований до змін та самовдосконалення

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_6 в державній установі «Темнівська виправна колонія(№100)» заступника начальника планово-економічного відділу ОСОБА_8 та довідки про заробітну плату, засуджений у березні 2020 року не був працевлаштований, у квітні, липні, серпні та вересні 2020 року був працевлаштований до 2 цеху, після чого з жовня 2020 року по травень 2023 року включно не був працевлаштований, у червні 2023 року та липні 2023 року був працевлаштований до 2 цеху.

Відповідно до довідки, наданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія(№100)» ОСОБА_9 , за вироком суду у засудженого ОСОБА_6 маються процесуальні витрати на користь держави у суму 715,00 грн., фізичної особи 23 260,00 грн. Станом на 29 серпня 2023 року засудженим ОСОБА_6 зазначені витрати погашені не були, утримань з особового рахунку засудженого не здійснювалось.

Питання щодо можливого застосування статей 100, 101 КПК України, за відбуттям 1/3 призначеного строку покарання було розглянуто комісією установи 07.06.2023 року, рішенням комісії відмовлено в застосуванні заохочувальної норми як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Питання про застосування статті 82 КК України, за відбуттям частини покарання було розглянуто 07.06.2023 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування статті 81 КК України було розглянуто 26.07.2023 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Таким чином суд констатує, що станом на 07.06.2023 та 26.07.2023 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення.

При вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, окрім вищевказаних обставин, суд враховує дані про особу засудженого. Так, останній має ряд судимостей за злочини проти життя та здоров`я та власності. Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого ОСОБА_6 до систематичного вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме бездоганна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання, а не лише позитивна характеристика засудженого.

Проте, такої поведінки засудженого ОСОБА_6 протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі зібраних даних, суд проаналізував діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків не довів, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Такий висновок суду про не виправлення засудженого ОСОБА_6 базується на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

Суд також не встановив на даному етапі відбування покарання, враховуючи, що строк відбування покарання закінчується лише 24.07.2025 року доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки до моменту звільнення мета покарання ще не досягнута, засуджений ОСОБА_6 не виправився і не довів це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

За таких обставин суд враховує наявність не погашеної заборгованості з процесуальних питань на загальну суми 715,00 гривень, заборгованості фізичній особі у сумі 23 260,00 гривень, чотирьох судимостей, зокрема за статтями 185, 186, 289, 283 КК України, наявність середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, зловживання засудженим спиртними напоями та здатності в стані алкогольного сп`яніння вчинити новий злочин, поведінку за весь час відбуття покарання, ставлення до праці, трьох відмов від застосування заохочувальної норми, як особи, яка не стала на шлях виправлення, суд констатує відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, тому дійшоввисновку про неможливість застосування до ньогоумовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як таке, що є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошений учасникам судового провадження 05 лютого 2024 року.

Суддя ОСОБА_10