Справа № 308/700/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією У м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_2 у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 04.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Шостого слідчого відділу (із дислокацією У м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 04.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що Шостим слідчим відділом (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 04.01.2024 за фактом ДТП, яке мало місце 04.01.2024 близько 07:30 год. в с. Сюрте, Ужгородського р-ну, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інспектор прикордонної служби вищої категорії - начальник групи управління служби ВІПС «Саловка» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону, керуючи автомобілем марки «BMW 525», н.з. НОМЕР_2 , рухаючись зі сторони м. Ужгород в сторону м. Чоп, не впоралась з керуванням, внаслідок чого з?їхала з проїзної частини дороги та перекинулася на дах неподалік дворогосподарства будинку N? 132, в результаті ДТП ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді : 3ЧМТ, політравма, забій головного мозку, перелом ноги.

Слідчий зазначає, що під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 04.01.2024 було виявлено та вилучено транспортний засіб, зокрема : автомобіль марки «BMW 525», н.3. НОМЕР_2 , чорного кольору, VIN № НОМЕР_3 .

При обґрунтуванні клопотання слідчий посилається на положення ст.ст. 98, 170, ч. 5 ст. 171 КПК України, та керуючись ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, та просить слідчого суддю: накласти арешт на тимчасово вилучений під час огляду дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб - автомобіль марки «BMW 525», н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, VIN № НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 на праві власності належить гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_1 , яким користується гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною здійснювати володіння, користування та розпорядженням вищезазначеного транспортного засобу.

Також просить з метою забезпечення арешту майна, клопотання про арешт майна розглянути без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до абз.1 ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу….

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий суддя згідно матеріалів клопотання встановив:

Шостим слідчим відділом (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 04.01.2024 за фактом ДТП, яке мало місце 04.01.2024 близько 07:30 год. в с. Сюрте, Ужгородського р-ну, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інспектор прикордонної служби вищої категорії - начальник групи управління служби ВІПС «Саловка» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону, керуючи автомобілем марки «BMW 525», н.з. НОМЕР_2 , рухаючись зі сторони м. Ужгород в сторону м. Чоп, не впоралась з керуванням, внаслідок чого з?їхала з проїзної частини дороги та перекинулася на дах неподалік дворогосподарства будинку № 132, в результаті ДТП ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді : 3ЧМТ, політравма, забій головного мозку, перелом ноги.

Під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 04.01.2024 було виявлено та вилучено транспортний засіб, зокрема : автомобіль марки «BMW 525», н.3. НОМЕР_2 , чорного кольору, VIN № НОМЕР_3 .

Слід зазначити, що відповідно ч.1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Окрім того, слід наголосити на тому, що згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У клопотанні слідчий, як на підставу накладення арешту на майно наводить зміст ст. 98 КПК України, та вказує, що ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні судових експертиз із зазначеними вище транспортними засобами.

Проте, у клопотанні не конкретизовано, яким саме критеріям в розумінні ст. 98 КПК України, відповідають речові докази вантажний автомобіль.

Разом із тим, у вказаному кримінальному провадженні, згідно долученого витягу з ЄРДР, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт.

При цьому, згідно клопотання про арешт майна до слідчого судді звернувся саме слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України.

Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані та юридичні особи, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.

Звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.

З огляду на викладене слідчий суддя приходить до переконання, що вказане клопотання про арешт майна, подано без додержання вимог ст.171 КПК України.

Слід також звернути увагу на те, що відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, слідчим до матеріалів клопотання додано копії документів, зокрема: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; копія витягу щодо права власності на транспортний засіб «BMW 525», н.з. НОМЕР_2 , чорного кольору, VIN № НОМЕР_3 та копія посвідчення водія на імя ОСОБА_4 , однак такі не завірені належним чином.

Відповідно до положень ч.6 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією У м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_2 у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 04.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про арешт майна - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1