Номер провадження:1-кс/521/3902/23
У Х В А Л А

08 листопада 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 України, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, дітей на утриманні або непрацездатних батьків немає, за попередніми відомостями раніше судимого за ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 185 КК України,

підозрюваного в кримінальному провадженні за № 0001573, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 03.11.2023 приблизно о 16 годині 00 хвилин перебував спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 біля магазину «Таврія В» на вулиці Скворцова, 4А в місті Одесі України. Під час прогулянки ОСОБА_4 почав висловлювати ОСОБА_8 невдоволення з приводу вживання останньою ліків, які, як на думку ОСОБА_4 , мають наркотичний ефект.

Таке невдоволення призвело до сварки між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , під час якого у ОСОБА_4 виник кримінально протиправний намір на спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_8 шляхом заподіяння їй тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості.

При цьому мотивом такого наміру ОСОБА_4 слугував факт сварки та невдоволення способом життя ОСОБА_8 , а метою виступило бажання провчити останню за вживання ліків, які, як на його думку, мають наркотичний ефект.

Приступивши до реалізації свого кримінально протиправного наміру, діючи умисно, тобто з усвідомленням суспільної небезпечності характеру своїх дій, передбаченням їх суспільно небезпечних наслідків і бажанням їх настання, наніс один удар правим кулаком в область лівої сторони щелепи ОСОБА_8 та одразу ж наніс ще один удар лівим кулаком в область правої сторони щелепи ОСОБА_8 , чим умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, гострої субдуральної гематоми праворуч, внаслідок яких ОСОБА_8 05.11.2023 госпіталізовано до медичної установи для операційно-реанімаційних заходів через критичний для життя стан (кома І ступеню)

Злочин, передбачений частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя ОСОБА_8 в момент заподіяння.

На даному етапі досудового слідства цього злочину стороною обвинувачення здобуто достатньо доказів, які б змогли переконати незалежного спостерігача у тому, що вони існують та що вони підтверджують обставини злочину, які викладені в пунктах 1.2. 1.6. цього клопотання.

Злочин, за яким підозрюється ОСОБА_4 підтверджується такими доказами: Показаннями свідка ОСОБА_9 , який вказав, що ОСОБА_4 повідомив йому про те, що між ним ( ОСОБА_4 ) та ОСОБА_8 виник конфлікт, в результаті якого, ОСОБА_4 наніс удари в область обличчя його спвімешканки ОСОБА_8 ;

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який вказав, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 постійно відбувались конфлікти, під час яких, ОСОБА_4 неодноразово наносив ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Крім того, ОСОБА_10 вказав, що 05.11.2023 він зайшов до кімнати ОСОБА_8 та побачив її непритомну, при цьому, на її обличчі був наявний синець синього кольору;

Показаннями ОСОБА_11 , яка вказала, що вона є соціальним працівником БО «100 відсотків життя Одеса», БО «Жіночий простір» та неодноразово до неї зверталась за допомогою ОСОБА_8 щодо надання місця проживання у зв`язку із тим, що її співмешканець ОСОБА_4 завдав їй ( ОСОБА_8 ) тілесних ушкоджень. Крім того, ОСОБА_11 вказала, що 05.11.2023, за допомогою засобів мобільного зв`язку вона спілкувалась із ОСОБА_4 , який повідомив їй, що він наніс ОСОБА_8 тілесні ушкодження.

Показаннями ОСОБА_12 , який вказав, що його племінниця ОСОБА_8 неодноразово скаржилась йому на свого співмешканця ОСОБА_4 щодо спричинення їй тілесних ушкоджень, а також демонструвала ОСОБА_12 тілесні ушкодження, які завдавав їй ОСОБА_4 .

Показаннями підозрюваного ОСОБА_4 , який в повній мірі описав час, місце, спосіб, а також механізм спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Показаннями свідка ОСОБА_13 лікаря-анестезіолога КНП «МКЛ №1» ОМР, який вказав, що 05.11.2023 ОСОБА_8 проведено операцію: декомпресивна краніектомія в правій лобно-скроневій-тім`яній ділянці, видалення субдуральної гаматоми. В подальшому, ОСОБА_8 переведено до реанімаційного відділення, продовжується інтенсивна терапія. Крім того, ОСОБА_13 вказав, що ОСОБА_8 перебуває у край важкому стані, життя ОСОБА_8 знаходиться під загрозою (свідомість: кома І ступеню, дихання: штучна вентиляція легень).

Ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризик незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому ж кримінальному проваджені (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку доведення його винуватості свідчить, що за цей злочин (ч. 1 ст. 121 КК України) може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Фактично лише зазначений фактор може бути вирішальним доводом того, що з урахуванням певної культурології людей, сама собою тривалість покарання може вплинути на свідомість будь-якої особи занадто пригнічувано, що може призвести до втечі та переховування особи від правосуддя.

Цей ризик підсилюється наміром ОСОБА_4 переховуватися у разі намагання правоохоронних органів притягнути його до кримінальної відповідальності за цей злочин, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .

Крім того, зазначений ризик підтверджується відсутністю місця проживання ОСОБА_4 в м. Одесі, а також тим фактом, що ОСОБА_4 може неконтрольовано змінювати місце проживання, у тому числі за межами Одеської області.

Щодо ризику незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому ж кримінальному проваджені, слід зазначити таке.

Оскільки ОСОБА_4 об`єктивно розуміє хто є свідками у цьому кримінальному проваджені, йому відомі адреси мешкань свідків, абонентські номери мобільних телефонів останніх, йому відомо, що потерпіла наразі перебуває на лікуванні в КНП «МКЛ №1» ОМР, то він може вдатися до спроб впливати на них з метою зміни або відмови від давання показань з метою ухилення від кримінальної відповідальності та виправдання.

Стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий ураховує таке.

З аналізу відомостей підсистеми інтегрованої інформаційно-пошукової системи Міністерства внутрішніх справ України «Цунамі» слідує, що ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи відносно своєї колишньої співмешканки на території Первомайського району, Миколаївської області, враховуючи ставлення останнього до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, а також те, що підозрюваний схильний до насильства, можливо зробити висновок, що існують реальні підстави вважити, що ОСОБА_4 може скоїти інше кримінальне правопорушення, пов`язане з життям та здоров`ям особи.

Аналіз наведених ризиків дає підстави вважати, що саме обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є достатнім для їх попередження і забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Під час вирішення питання про застосування найсуворішого запобіжного заходу, слід також звернути увагу на вік та стан здоров?я підозрюваного ( ОСОБА_4 32 роки, об`єктивних даних про захворювання, які перешкоджають його утриманню у слідчому ізоляторі стороні обвинувачення не надано), неодноразове притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності за злочини проти життя та здоров`я особи, відсутність власної сім`ї та утриманців.

У цьому випадку з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, зазначені у пунктах 4.1. 4.3. цього клопотання, застосувати більш м`який запобіжний захід не вбачається можливим з огляду на таке.

Особисте зобов`язання та ті обов`язки, які при його застосуванні покладаються судом на особу, не являються стримуючим фактором, які гарантовано попередять не тільки ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, а і ризик щодо впливу на свідків та потерпілого, у тому числі шляхом комунікації з ними засобами електронно-комунікаційного зв?язку та скоєння іншого кримінального правопорушення аналогічної кримінально протиправної спрямованості.

Особисту поруку, як запобіжний захід, неможливо застосувати з огляду на відсутність відповідних осіб, які б про це заявили.

З тих самих підстав, як і неможливість застосування особистого зобов`язання, неможливо запобігти ризикам переховування, впливу на свідків та потерпілого чи скоєння іншого кримінального правопорушення підозрюваним при застосуванні відносно нього домашнього арешту.

Заставу, як самостійний запобіжний захід неможливо застосувати з огляду на те, що вищевказаний злочин вчинений із застосуванням насильства.

З урахуванням обставин злочину та його тяжкості відповідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважаю за неможливим застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави.

Прокурор підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний не заперечував щодо клопотання прокурора.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду. Тобто, у положеннях даної статті наголошується на тому, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу, вина особи не є ще доказаною. Відповідно до положень ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд під час здійснення кримінального провадження, й зокрема під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу оцінюють докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Під час обрання запобіжного заходу суд не повинен досліджувати питання доведеності вини підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя в ухвалі про застосування запобіжного заходу не повинен обґрунтовувати вину особи, оскільки на вимогу п.1ч.1 ст.178 КПК України він лише оцінює вагомість доказів, або їх достатність, переконливість. У такому випадку, слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, встановлює достатньо чи недостатньо доказів, наданих стороною обвинувачення щоб вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Досліджувати сутність доказів, викладених у клопотанні про застосування запобіжних заходів, або сутність доказів наданих стороною захисту, слідчий суддя не повинен. Фактично слідчий суддя перевіряє кількісну складову, а не якісну.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої, на даному етапі, підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів передбачених ч. 1 ст. 121 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, саме вказаний ризик був доведений прокурором під час судового розгляду.

При цьому ризик переховування від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України) підтверджується тяжкістю злочинів у вчинені яких підозрюється ОСОБА_4 .

Вказана позиція, також, зазначена у рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії», (№7064/05 від 01 червня 2006 року) де зазначено, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя та вчинення нових злочинів. Проте, в цьому рішенні також зазначено, що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до увагу тільки тяжкість злочину. В зв`язку з викладеним слідчий суддя наводить і інші доводи з цього приводу.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується обставинами які встановлені в судовому засіданні, та яким слідчий суддя надає оцінку з урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а саме оцінюючи ступень міцності соціальних зв`язків підозрюваного за місцем його мешкання. Відповідно до встановлених обставин ОСОБА_4 не має постійне місце мешкання на території м. Одеси; ОСОБА_4 не являється інвалідом, не страждає будь-якими тяжкими захворюваннями; ОСОБА_4 є повнолітньою, дієздатною, працездатною особою.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою суд вважає, що вони не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Відповідно до частини 4 пункту 1 статті 183 КПК України суд не визначає розмір застави, оскільки злочини які інкримінуються підозрюваному вчиненні із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 06.01.2024, тобто в межах строків досудового розслідування, без права внесення застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1