Справа № 308/8016/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000715 від 11.04.2023, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород Закарпатської області, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не одруженої, на утриманні 4 малолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимої, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.357, ч.3 ст. 357 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_4 11.04.2023 приблизно о 15 год. 00 хв. перебувала в приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_6», який розташований по АДРЕСА_2. В цей час ОСОБА_4 побачила потерпілу ОСОБА_6 , яка також знаходилася в приміщенні даного магазину, після чого у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на відкрите заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення. Близько 15 години 00 хвилині 11.04.2023 року ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, підійшла до столика (каси), який знаходився з лівої сторони в приміщенні даного магазину по АДРЕСА_2 та, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, відкрито заволоділа міні - сумкою (клатчем) на ланцюжку торгівельної марки «Mango» з верхньою застібкою на блискавці, чорного кольору, яка належить ОСОБА_6 , вартістю 323,00 грн. та грошовими коштами у сумі 3000,00 грн., які знаходились в зазначеній сумці, після чого вибігла з приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_6» у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдала матеріальних збитків потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 3323,00 грн.

Отже, ОСОБА_4 учинила злочин, передбачений ч.4 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Окрім цього, покинувши місце події, ОСОБА_4 виявила у вказаній сумці банківську картку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та розуміючи, що дана банківська картка для виплат їй не належить, незаконно привласнила її з корисливих мотивів, з метою подальшого її використання шляхом здійснення розрахунків за оплату товарів та послуг.

Отже, ОСОБА_4 учинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Крім цього, покинувши місце події, ОСОБА_4 виявила у вказаній сумці паспорт громадянки України та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , яке є іншим важливим особистим документом, після чого, реалізуючи раптово виниклий умисел на заволодіння паспортом та іншим важливим документом, залишила їх собі.

Отже, ОСОБА_4 учинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.3 ст. 357 КК України, а саме: незаконне заволодіння паспортом або іншим важливим особистим документом.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України визнала повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: спосіб вчинення нею інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушень (злочинів), викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. Пояснила, що зайшла в приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_6», який розташований по АДРЕСА_2, побачила в магазині сумку, яка належала потерпілій, взяла її та вийшла з магазину, розуміючи, що за нею спостерігають. Вказану сумку забрала, оскільки їй потрібні були гроші для лікування дитини, яка в той момент була хворою. Документи, які знаходились в сумці сховала, а грошові кошти в розмірі 3 тисячі гривень витратила. У вчиненому щиро кається.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд урахувати, що обвинувачена визнавала себе винуватою як на стадії досудового розслідування, так і визнає свою винуватість і наразі. Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи особу обвинуваченої, яка є матір`ю чотирьох малолітніх дітей, наразі є вагітною п`ятою дитиною, просив призначити його підзахисній покарання із застосуванням ст. ст. 69 та 75 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченою, тому просить суд визнати її винуватою та призначити покарання за ч.4 ст.186 КК України у виді 7 років позбавлення волі, за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.3 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 7 (семи) років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_4 до набуття вироком законної сили просив не обирати.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, однак надала суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження без її участі.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому суд роз`яснив обвинуваченій положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану; ч.1 ст.357 КК України, а саме: викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, та ч.3 ст.357 КК України, а саме: незаконне заволодіння паспортом або іншим важливими особистими документами.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала повністю, у вчиненому щиро каялась, засудила свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування активно сприяла розкриттю вчинень кримінальних правопоушень, визнавала свою винуватість, у зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінальних правопорушень та осуд своєї поведінки), активне сприяння розкриттю злочинів.

Аналогічну позицію було висловлено прокурором та захисником у судовому засіданні.

Крім того, суд також не знайшов підстав ставити під сумнів обставини за яких ОСОБА_4 , згідно з її показаннями у судовому засіданні, учинила кримінальні правопорушення, зокрема, як вбачається з показань обвинуваченої вона відкрито викрала сумку через збіг тяжких сімейних обставин, якими є хвороба дитини та потреба коштів на її лікування.

Тож, оцінюючи наявність такої обставини як збіг тяжких життєвих, сімейних обставин, суд ураховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 22.12.2020 у справі № 552/517/19 (№ в ЄДРСР 93795153), зокрема, що за змістом пункту 5 частини 1 статті 66 КК України учинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих життєвих обставин, це поєднання істотних для особи чинників фізичного, матеріального чи морального характеру, що негативно впливають на основні сфери її життя (особисте або сімейне життя, професійна діяльність, освіта, тощо). До них можуть бути віднесені тяжка хвороба, безробіття, смерть близької особи, дія наслідків стихійного лиха та ін. Тобто обставини, які зумовлюють у винного стан підвищеної нервозності, страху, переживання тощо, що визначило вчинення ним кримінального правопорушення.

Суд звісно ураховує, що поняття збігу тяжких обставин є оціночним, і звісно відноситься до компетенції (дискреції) саме суду, які надають можливість впевнено у даному кримінальному провадженні констатувати наявність такої обставини.

У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи (пункти 4.1., 4.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 «у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання)).

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, який відповідно до ст.12 КК відносяться до категорії тяжких; за ч.1,3 ст. 357 КК України до кримінальних проступків; ураховує пом`якшуючі обставину, якими визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких сімейних обставин; суму матеріальних збитків, завданих потерпілій - 3323,00 грн.; наслідки вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, потерпіла не заявляла претензій матеріального характеру, як і не заявляла цивільний позов. Також суд враховує відомості про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, в силу ст. 89 КК України не судима, не працевлаштована, негативно характеризується за місцем проживання, є особою, молодою за віком, являється матір`ю чотирьох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , являється вагітною на момент ухвалення вироку.

Також суд враховує, що хоча обвинувачена і вчинила кримінальні правопорушення під час дії режиму воєнного стану, але злочини були вчинені на території м. Ужгород Закарпатської області, поза межами районів вогневого ураження, тимчасової окупації або проходу військ та без будь-якого використання умов воєнного стану, потерпілою не являються особа, постраждала від військової агресії з боку російської федерації, в тому числі особа, яка переміщуються у більш безпечні регіони України, кримінальні правопорушення не вчинені щодо їх майна або щодо майна осіб, які тимчасово залишили житло, майно без контролю для укриття в безпечному місці, отже обвинувачена, вчиняючи кримінальні правопорушення, прагнучи досягти злочинної мети, не мала наміру скористатися умовами воєнного стану.

Зазначене з урахуванням особи винної істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч.4 ст.186 КК України, а тому суд приходить до висновку, що призначення винній навіть мінімального покарання в межах санкції статті ч.4 ст.186 КК України буде явно несправедливим, а тому зазначене відповідно до частини першої статті 69 КК України є підставою для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 статті 186 КК України.

За таких обставин суд доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч.4 ст. 186 КК України із застосуванням частини першої статті 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.3 ст.357 КК України в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

У рамках вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_4 13.04.2023 слідчим суддею застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який наразі закінчився. Ураховуючи те, що сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_4 .

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/107-22/11258-ТВ, витрати на проведення якої становлять 943,90 гривень.

Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

В порядку ст. 378 КПК України, з урахуванням наявності на утриманні ОСОБА_4 чотирьох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які залишилися без нагляду, суд порушує окремою ухвалою питання перед службою в справах дітей про необхідність влаштування цихмалолітніх дітей.

Керуючись ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 377, 394, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.1 ст.357, ч.3 ст. 357 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

- за ч.3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень;

- за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набуття вироком законної сили - не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджену вартість проведення судових експертиз у сумі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок.

Речові докази, а саме:

-міні - сумку (клатч) на ланцюжку торгівельної марки «Mango» з верхньою застібкою на блискавці, чорного кольору, паспорт громадянина України, посвідчення водія, видані на ім`я ОСОБА_6 , банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 , які повернуті на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити останній;

-односторонній оптичний диск «DVD-R», односторонній оптичний диск «DVD-R» - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, його захиснику, прокурору, потерпілій в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1