Справа № 342/563/20
Провадження № 1-кп/346/122/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000016 від 14 січня 2020 року, про обвинувачення :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , проживаючого АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого на утримання двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

- у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 164 ч. 1, 162 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він достовірно знаючи про те, що згідно судового наказу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2019 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, не маючи на наміру виконувати рішення суду всупереч ст. 150 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно яких виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток та утримання дитини і батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; створювати належні умови для розвитку її природних здібносте, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, усвідомлюючи, що він злісно ухиляється від сплати аліментів і бажаючи цього, у період з 19 червня 2019 року по 01 травня 2020 року внаслідок умисної бездіяльності, реально усвідомлюючи суспільну небезпеку своєї бездіяльності будучи працездатною особою, без повідомлення державного виконавця та без офіційного працевлаштування виконував різні роботи на території с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області за проведення яких отримував грошові кошти.

Крім того, ОСОБА_6 , внаслідок умисної бездіяльності, реально усвідомлюючи суспільну небезпеку своєї бездіяльності, будучи працездатною особою, протягом 2019-2020 років офіційно ніде не працював, не працевлаштовувався, не ставав на облік, як безробітний у Городенківському районному центрі зайнятості населення та не звернувся за допомогою з приводу свого працевлаштування, однак маючи дохід, умисно, систематично і наполегливо ухилявся від виконання свого обов`язку та не сплачував кошти на утримання своїх дітей, приховуючи наявний дохід від державного виконавця.

За період з 19 червня 2019 року по 01 травня 2020 року розмір заборгованості обвинуваченого зі сплати аліментів складав 22 739 грн, який він частково погасив у розмірі 3 177 грн, створивши видимість часткової оплати. Надалі достовірно знаючи про обов`язок зі сплати аліментів, та ігноруючи неодноразові попередження державного виконавця про наявність заборгованості щодо сплати аліментів обвинувачений так і не вчиняв дії щодо її погашення, внаслідок чого розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 травня 2020 року складає 19 562 грн.

Крім того, обвинувачений в період з 31 грудня 2019 року по 01 січня 2020 року вночі, перебував неподалік домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , де в той час проживала його колишня дружина ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне проникнення до господарства з метою вчинити шкоду останній, розуміючи, що порушує гарантоване Конституцією України право особи на недорорканість іншого володіння, всупереч волі законного володільця та без його відома, за відсутності визначених законом підстав, в порушення встановленого законом порядку, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений зайшов через дерев`яні ворота на територію вказаного господарства домогосподарства ОСОБА_4 , де шляхом відчинення вхідних дверей, які були закриті на засув, незаконно проник до господарської будівлі (хліву). Після проникнення до господарської будівлі з метою заподіяння шкоди перерізав ножем, який мав при собі, шию двом дорослим тваринам (козам), що спричинило їхню загибель, після чого територію домогосподарства покинув.

В судовому засіданні обвинувачений підтримав подане захисником письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, та закриття кримінального провадження відносно нього, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальност про що подав суду свою заяву в якій теж зазначив, що розуміє всі наслідки пов"язані з цим.

Прокурор щодо задоволення заявленого клопотання не заперечив, оскільки не вбачає жодних підстав для його відхилення, згідно вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства України.

Потерпілі в судовому засіданні вказали, що вважають обвинуваченого винуватим у пред"явленому обвинуваченні. Розуміють вимоги закону з приводу строків давності і надалі звертатимуться до нього з цивільно правовими вимогами з ціллю відшкодування спричиненої їм шкоди.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюється виключно судом.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_6 , обвинувачується у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісному ухиленні як батька від утримання неповнолітніх дітей, що перебувають на його утриманні, а також незаконному проникненні до іншого володіння особи, тобто вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 164 ч. 1, 162 ч. 1 КК України.

Згідно ст. 12 КК України та виходячи із санкцій, діяння в яких обвинувачується ОСОБА_6 внаслідок тяжкості покарання, яке передбачено за них, відносяться до кримінальних проступків.

У відповідності до вимог п. 2 ч.1 ст. 49 КК України особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Також, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к зроблено висновок: «За змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України».

Частиною 2 п.1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ст. 372 КПК України, суд не повинен встановлювати обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України суд має розглянути вищезазначене клопотання невідкладно, не з`ясовуючи при цьому обставин встановлених під час кримінального провадження та не перевіряючи їх доказами у порядку статей 347-363 КПК України.

Викладене узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною в ухвалах Верховного суду від 04 березня 2021 року справі 742/3594/14, від 24 лютого 2020 року справі 466/5490/17, від 12 листопада 2019 року справі 566/554/16-к та від 26 березня 2020 року у справі № 288/685/17.

Виходячи з фактичних обставин, так як вони викладені в обвинувальному акті, кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КК України мало місце в період з 19 червня 2019 року по 01 травня 2020 року, а передбачене ч. 1 ст. 162 в період з 31 грудня 2019 року по 01 січня 2020 року, і на даний час минуло більше трьох років з часу скоєння, перебіг давності не зупинявся та не переривався, відтак на час судового розгляду сплинув передбачений ст. 49 КК України строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, і оскільки доказів зупинення чи перерви перебігу давності внаслідок вчинення обвинуваченим іншого злочину суду не подано, то суд за наявності згоди останнього на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 164 ч. 1, 162 ч. 1 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 49 КК України.

Також суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Цивільні позови потерпілих залишити без розгляду, роз`яснивши цивільним позивачкам право пред`явити аналогічні позови у порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного та ст. 49 КК України, керуючись ст.ст. 284-288, 314, 372, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 164 ч. 1, 162 ч. 1 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000016 від 14 січня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 164 ч. 1, 162 ч. 1 КК України - закрити.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 майнової та моральної шкоди завданої злочином залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1