Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи "Київський слідчий ізолятор" матеріали кримінального провадження № 0000198 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Славута Хмельницької області, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2

ст.27 ч.3 ст.28 ч.3 ст.300, ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.3 ст.301 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Ірпінським міським судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000198 щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.3 ст.300, ч.3 ст.27 ч.3 ст.28 ч.3 ст.301 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.3 ст.300, ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.3 ст.301 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.3 ст.28 ч.3 ст.300 КК України.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28.11.2023 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_7 і ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 26.01.2024 включно без визначення розміру застави та зобов`язано прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, забезпечити організацію періодичного та поточного медичного обстеження відповідно до звернень обвинуваченого з огляду на стан його здоров`я. Крім того, цією ж ухвалою ОСОБА_11 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту та обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , поданої в інтересах ОСОБА_7 , вбачається, що він просить ухвалу суду першої інстанції щодо його підзахисного скасувати і постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що всупереч приписам ч.ч.3, 4 ст.184 КПК України, суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не визначив розмір застави, застережень для чого немає. Звертає увагу на стан здоров`я ОСОБА_7 , який хворіє на ВІЛ-інфекцію в стаді загострення, наявність у обвинуваченого матері, близьких та рідних осіб, які піклуються про нього, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, а також постійного місця проживання та роботи, хоча ОСОБА_7 і не працевлаштований офіційно.

Що стосується ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду, то ОСОБА_7 є відповідальним громадянином, максимально сприяє розслідуванню, так як вважає себе невинуватим в інкримінованих йому злочинах. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів він не може, оскільки під час досудового розслідування було вилучено все, що має відношення до кримінального провадження. Ризик незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших учасників судового провадження, на переконання захисника, необґрунтований.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника і обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною, обґрунтованою і вмотивованою; вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що існують ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, зокрема, санкцією ч.3 ст.301 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, його вік і стан здоров`я, наявність судимостей, а також стадію судового розгляду, в ході якого свідки ще не допитувались.

При цьому слід зважити і на характер висунутого обвинувачення, оскільки об`єктом злочину є моральні засади суспільства, посягання на які здійснювалось шляхом поширення інформації необмеженому колу осіб через соціальні мережі.

Тому висновки суду, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини в рішенні "Лабіта проти Італії", в контексті того, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, є вірними.

Вказані обставини, а також дані про особу обвинуваченого, який не має власної сім`ї, офіційно не працевлаштований, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що зазначені в клопотанні прокурора ризики від часу застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшилися і виправдовують подальше його тримання під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Що стосується тверджень про погіршення стану здоров`я обвинуваченого та ймовірність настання тяжких для нього наслідків, то матеріали судового провадження таких даних не містять, і з огляду на змагальність сторін як загальну засаду кримінального провадження саме сторона захисту повинна надати відповідні докази на підтвердження своєї позиції.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

Продовжуючи ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд в ухвалі жодних мотивів, чому він не визначає розмір застави, не навів.

Колегія суддів погоджується з доводами захисника, що жодних перешкод для визначення розміру застави, якими є обвинувачення у злочині, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування, який спричинив загибель людини, передбачений ст.ст.255-2553 КК України або особливо тяжкий у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також порушення особою, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею, матеріали справи не містять.

Доводи в клопотанні прокурора, які він підтримав у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування, не відповідають дійсності.

ОСОБА_7 обвинувачується у виготовленні з метою розповсюдження відеопродукції, що пропагує культ насильства і жорстокості, а також у виготовленні з метою розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру, яка розповсюджувалася в каналах месенджеру "Telegram". Вказані кримінальні правопорушення неможна вважати злочинами, пов`язаними із застосуванням насильства або погрозою його застосування, оскільки виготовлення такої продукції, а так само її розповсюдження, тобто дії, які елементом об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, ніяким чином не пов`язані із застосуванням насильства або погрозою його застосування. У той же час, дані про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у примушуванні певних осіб до створення відповідної відеопродукції, відсутні.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, ухвала не може бути визнана законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки, не визначивши ОСОБА_7 розмір застави, що в цьому кримінальному провадженні є обов`язковим, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що згідно з ст.ст.407, 409, 412 КПК України є підставою для скасування ухвали щодо нього і постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

Постановляючи ухвалу, колегія суддів враховує викладені раніше обставини, які слугували підставами для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Одночасно з цим на підставі п.2 ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України колегія суддів визначає ОСОБА_7 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним своїх обов`язків, у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та покладає на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

З огляду на наведені раніше обставини апеляційна скарга захисника задовольняється частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора і продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою по 26 січня 2024 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави у межах 40 /сорока/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 /сто сім тисяч триста шістдесят/ гривень, яка повинна бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду: Київський апеляційний суд, , номер рахунку за стандартом IBAN - UA1082186, банк надавача послуг - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820172, призначення платежу: застава за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі № 367/7846/23 в Київському апеляційному суді.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 на строк 2 /два/ місяці обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

та роз`яснити, що у разі невиконання цих обов`язків, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3