ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/427/22 Номер провадження 11-кп/814/1048/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000071 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 липня 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глинськ Полтавського району Полтавської області, громадянина України, з базовою загальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого АДРЕСА_1 , особу з інвалідністю 2-ї групи, в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов прокурора задоволено та стягнуто з ОСОБА_9 на користь КП «ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної військової адміністрації витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину в сумі 50493,75 грн.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

02.05.2022 приблизно о 05.20 год. ОСОБА_9 , перебуваючи по вул. Незалежності в смт. Опішня Полтавського району Полтавської області на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки з потерпілим ОСОБА_8 , наніс потерпілому не менше 5 ударів кулаком правої руки по обличчю, спричинивши йому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді численних саден та гематом на обличчі, двобічного ангулярного перелому нижньої щелепи зі зміщенням.

На вирок суду потерпілий подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 призначити максимальне покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Свою апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_9 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання, оскільки вважає, що відсутня обставина, яка пом`якшує покарання - щире каяття.

Вказує, що він тривалий час лікувався, переніс дві операції з встановлення пластин, протягом значного часу перебував на стаціонарному лікуванні та потребував догляду, після чого тривалий час необхідно було робити перев`язки. У той час як обвинувачений перед ним навіть не вибачився, не цікавився його станом здоров`я, не пропонував допомогу. Тому вважає ОСОБА_9 суспільно небезпечною особою, а виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах реального відбування покарання.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, потерпілого та його представника в підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу потерпілого, у виступі під час судових дебатів прохав вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, за який його засуджено, за обставин, встановлених судом першої інстанції, є правильним, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах.

Оскільки обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин висунутого обвинувачення, у зв`язку з чим суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч.1 ст.413 цього Кодексу, є, зокрема, не застосування судом закону, який підлягає застосуванню, та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Доводи потерпілого про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є слушними.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи ОСОБА_9 покарання та звільняючи від його відбування, суд не в повній мірі взяв до уваги вимоги ст. 75 КК України і не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Тобто, місцевий суд, призначаючи покарання зі звільненням від відбування покарання, залишив поза увагою ті обставини, що ОСОБА_9 хоча і вважається не судимим на підставі ст. 89 КК України, проте неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за вчинення злочину проти життя та здоров`я, що характеризує його як особу, що схильна до вчинення злочинів, шкоду потерпілому не відшкодував. Також, суд не надав належну оцінку обставинам вчинення кримінального правопорушення, наслідкам, які настали, тривалість лікування потерпілого та його думку про необхідність призначення обвинуваченому суворого покарання, те, що злочин було вчинено щодо особи похилого віку, що є обставиною, яка обтяжує покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання не відповідає вимогам ст.75 КК України, а тому, відповідно до ст.65 цього Кодексу, ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді реального позбавлення волі.

Разом з цим, враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, є особою з інвалідністю 2-ї групи, має двох неповнолітніх дітей, один з яких проживає разом з ним, колегія суддів дійшла висновку що призначене місцевим судом ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 2-х років є занадто суворим.

Доводи потерпілого про відсутність у обвинуваченого щирого каяття є необґрунтованими, так як обвинувачений в судовому засіданні виражав щирий жаль щодо вчиненого, вказував, що злочин вчинив через ревнощі та співчував щодо наслідків своїх дій.

За таких підстав колегія суддів дійшла висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, справедливим, необхідним і достатнім буде покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Враховуючи викладене, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з ухваленням в цій частині нового вироку.

З огляду на вказане апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 липня 2022 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання та звільнення від його відбування - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_9 обраховувати з моменту затримання.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4