Справа № 359/4234/22
Провадження № 1-кп/359/172/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження (№ 0000500 від 06.05.2022, № 0000350 від 26.05.2022) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в :

Судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло за таких обставин.

ОСОБА_4 04.02.2022 близько о 14 год. 00 хв., перебуваючи поблизу приміщення житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив заволодіти чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проник через вхідні двері до будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , де в одній із кімнат на дивані відшукав паперовий конверт, який на ньому лежав та таємно викрав грошові кошти в сумі 7000 гривень, належні ОСОБА_6 , які в ньому знаходились. У подальшому, ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 7000 гривень.

Судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 здійснив незаконне проникнення до житла особи за таких обставин.

08.06.2022, близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 знаходився по АДРЕСА_3 де проходив повз розташований там будинок огороджений парканом де у останнього виник протиправний умисел направлений на не законне проникнення до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, всупереч волі власника та без установлених на те законних підстав, ОСОБА_4 діючи умисно всупереч, приписів ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння не інакше як за вмотивованим рішенням суду, через вхідні двері, поза увагою ОСОБА_8 , проник до будинку за адресою: АДРЕСА_3 та без дозволу останньої почав ходити по кімнатах вказаного будинку, чим порушив недоторканість житла ОСОБА_7 . В подальшому, ОСОБА_8 , зрозумівши, що ОСОБА_4 перебуває у її житлі, зробила зауваження останньому щоб той йшов з її житла, після чого він покинув вказане домоволодіння.

Судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану за таких обставин.

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 на території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 341/2022 від 22.05.2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчиняла кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України, в умовах воєнного стану, а саме 01.05.2022 близько 12 год. 00 хв., перебуваючи поблизу приміщення житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , вирішив заволодіти чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, діючи умисно та таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через вхідні двері, які були відчинені проник до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , де в одній з кімнат будинку відшукав гаманець, який лежав у шафі та таємно викрав з нього грошові кошти в сумі 10000 гривень, належні ОСОБА_9 .

Крім цього, 27.05.2022 близько 13 год. 00 хв., перебуваючи поблизу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , вирішив заволодіти чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, таємно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проник через вхідні двері до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , де в одній із кімнат в шафі з книги, яка в ній знаходилась, таємно викрав грошові кошти в сумі 2000 гривень, належні ОСОБА_10 . У подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень.

Також, 16.07.2022 близько 13 год. 00 хв., перебуваючи поблизу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , вирішив заволодіти чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, таємно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проник через вхідні двері до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , де в одній із кімнат відшукав та таємно викрав мобільний телефон «ZTE Blade 20 Smart» (4 GB/128GB), ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , належний ОСОБА_11 після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2750 гривень.

В подальшому, 26.07.2022 близько 11 год. 00 хв., перебуваючи поблизу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_6 , вирішив заволодіти чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, діючи умисно, таємно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, проник через вхідні двері до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , де в одній із кімнат, таємно викрав мобільний телефон «Redmi Xiaomi Note 9» (4/128GB), ІМЕІ 1 НОМЕР_4 , ІМЕІ 2 НОМЕР_5 , належний ОСОБА_12 після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 6036 гривень 80 копійок.

Далі, 05.01.2023 року близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, перебуваючи поблизу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 вирішив заволодіти чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, діючи умисно повторно з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник через вхідні двері до будинку, що розташований за вищевказаною адресою: АДРЕСА_2 , де в одній із кімнат, таємно викрав мобільний телефон марки «Vivo» моделі V2111, кольору діамантове сяйво, імеі1 НОМЕР_6 , імеі2 НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_13 . Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 майнової шкоди на суму 6210 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів та показав, що дійсно на початку лютого 2022 він, через вхідні двері проник до будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , де в одній із кімнат на дивані відшукав паперовий конверт та таємно викрав грошові кошти, які в ньому знаходились. З викраденим майном з місця вчинення злочину втік. ОСОБА_4 підтвердив, що 01.05.2022 він через вхідні двері, які були відчинені проник до будинку, що розташований в АДРЕСА_4 , де в одній з кімнат будинку відшукав гаманець, який лежав у шафі, викрав з нього грошові кошти та з викраденим майном втік. Також ОСОБА_4 пояснив, що 27.05.2022 він проник через вхідні двері до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , де в одній із кімнат в шафі таємно викрав грошові кошти та у подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення зник. В подальшому він показав, що 08.06.2022, він через вхідні двері, проник до будинку за адресою: АДРЕСА_3 та без дозволу власника почав ходити по кімнатах вказаного будинку. Крім того ОСОБА_4 підтвердив, 16.07.2022 перебуваючи поблизу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , він проник до нього через вхідні двері, де в одній із кімнат викрав мобільний телефон після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Далі, 26.07.2022 проник через вхідні двері до будинку по АДРЕСА_6 , де в одній із кімнат викрав мобільний телефон, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник. В січні 2023, він проник через вхідні двері до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де в одній із кімнат, таємно викрав мобільний телефон, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник. З вартістю матеріальної шкоди спричиненої кримінальними правопорушеннями погодився.

Обвинувачений, прокурор, потерпілий та його представник не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, у зв`язку із чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 32 КК повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК. У ст. 33 КК зазначено, що сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються кримінальні правопорушення, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом. При сукупності кримінальних правопорушень кожне з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, пов`язані таємним викраденням чужого майна (епізоди 01.05.2022, 27.05.2022, 16.07.2022, 26.07.2022 та 05.01.2023), відповідають одному і тому самому складу злочину, а тому їх кваліфікація здійснюється за однією частиною статті Особливої частини КК України.

Суд встановив, що ОСОБА_4 є особою яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 185 КК України, тому що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2022, ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, судимість за це кримінальне правопорушення не знято і не погашено. З огляду на викладене, суд погоджується із доводами прокурора щодо наявності в діях ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки як повторність (епізоди 01.05.2022, 27.05.2022, 16.07.2022, 26.07.2022 та 05.01.2023).

ОСОБА_4 вчинив крадіжки в період війни, яка триває в Україні, тому суд погоджується із висновком сторони обвинувачення про наявність в діях ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки як вчинення злочину в умовах воєнного стану (епізоди 01.05.2022, 27.05.2022, 16.07.2022, 26.07.2022 та 05.01.2023). Правильним є твердження сторони обвинувачення щодо наявності в діях ОСОБА_4 кваліфікуючої ознаки «незаконного проникнення до житла».

Судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 185 КК України. Крім того судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 вчинив незаконне проникнення до житла особи, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України. Також судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України. Таку правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

В судовому засіданні обвинувачений визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчинених злочинів, у зв`язку із чим, щире каяття суд визнає обставиною, яка пом`якшує його покарання. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Положеннями ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що ним вчинено кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком (ч. 1 ст. 162) та тяжким злочином (ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України). Аналіз ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень свідчить про те, що обвинувачений умисно вчинив один епізод порушення недоторканості житла та шість епізодів таємного викрадення чужого майна. Встановлено, що раніше обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності. За місцем проживання характеризується з негативної сторони, схильний до вчинення майнових злочинів, підтримує відносини з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. Відповідно до медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Так, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, наявності обставин, що пом`якшують покарання, ступінь здійснення злочинного наміру, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за кожне кримінальне правопорушення окремо таке покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; за ч. 1 ст. 162 КК України покарання у виді обмеження волі на строк один рік; за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, слід визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк шість років.

Встановлено, що попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2023, ОСОБА_4 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (вчиненого 23.03.2023, 12.04.2023, 13.04.2023) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2022, визначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_4 вчинено кримінальні правопорушення до попереднього вироку, а тому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2023, більш суворим, яке призначено цим вироком, слід визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк шість років.

При цьому у строк покарання, остаточно призначеного цим вироком, ОСОБА_4 необхідно зарахувати покарання, частково відбуте за попереднім вироком за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Рішення про цивільний позов

Потерпілою ОСОБА_9 був пред`явлений цивільний позов у якому вона просить суд: стягнути із ОСОБА_4 на її користь майнову шкоду в розмірі 10 000 гривень (викрадені кошти) та 2155,99 гривень (витрати на лікування); моральну шкоду у сумі 20 000 гривень; витрати на надання правової допомоги у розмірі 10 000 гривень. Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду усі вимоги за цивільним позовом визнав повністю.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. За змістом ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Щодо вимог до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із змісту цивільного позову вбачається, що, визначена позивачем ОСОБА_9 майнова шкода, пов`язана з відшкодуванням шкоди в частині викрадення з гаманця 10 000 гривень. Вказана матеріальна шкода зазначена в обвинувальному акті та підтверджується матеріалами кримінального провадження. Разом з тим в цивільному позові не обґрунтовано та не долучено доказів того, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення (крадіжки) потерпіла зверталась за наданням медичної допомоги та понесла витрати на лікування на загальну суму 2155,99 гривень. Отже, загальний розмір обґрунтованих документально підтверджених понесених витрат становить 10 000 гривень. Решту заявлених позивачем витрат суд вважає необґрунтованими і документально не підтвердженими.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначає, що діями обвинуваченого ОСОБА_4 завдано моральну шкоду, яку оцінено в загальному розмірі 20 000 гривень. Суд наголошує, що обвинувачений повністю визнав вимоги пред`явленого цивільного позову.

У відповідності до статті 1167, 1177 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на те, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення було заподіяно потерпілій душевні страждання, які виражаються у перенасичені негативними емоціями, позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, з урахуванням характеру, обсягу моральних страждань, їх тривалості та тяжкості вимушених змін у житті потерпілої, суд, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень.

Таким чином, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 підлягає задоволенню частково. Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 10 000 гривень майнової шкоди, 20 000 гривень відшкодування моральної шкоди.

Щодо витрати на надання правової допомоги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Пунктом 1 ч. 1 ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати, з-поміж іншого, складаються з витрат на правову допомогу. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг. Втім до цивільного позову не долучено підтвердження щодо детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, в цій частині позовних вимог суд відмовляє за їх недоведеністю.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Vivo» моделі V2111, імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 , s/n НОМЕР_8 ; велосипед чорного кольору та рюкзак чорного кольору - повернути власникам; дакто картку (спец пакет № 5626074), сліди папілярних ліній (спец пакет № 5626074) - знищити у встановленому законом порядку.

Крім того, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 6796,08 гривень.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк шість років.

На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2023, більш суворим, яке призначено цим вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк шість років.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, остаточно призначеного цим вироком суду, частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.07.2023, початок строку відбуття остаточного покарання ОСОБА_4 за цим вироком рахувати з 11 серпня 2023 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 попереднє ув`язнення з 21.04.2023 по 10.08.2023 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Vivo» моделі V2111, імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 , s/n НОМЕР_8 ; велосипед чорного кольору та рюкзак чорного кольору - повернути власникам; дакто картку (спец пакет № 5626074), сліди папілярних ліній (спец пакет № 5626074) - знищити у встановленому законом порядку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні у сумі 6796,08 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 10 000 гривень майнової шкоди, 20000 гривень відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог за цивільним позовом - відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1