Справа № 939/1868/23
УХВАЛА

Іменем України

06 лютого 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , дистанційно в режимі

відеоконференцзв`язку з Городоцьким районним судом Львівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області по вул. Шевченка, 3 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000614 від 06 липня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семидуби Дубенського району Рівненської області, громадянина України, який зареєстрований в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

06 липня 2023 року, о 14-й годині, військовослужбовець військової частини обвинувачений - молодший сержант ОСОБА_4 , в порушення ст. 41, 92 Конституції України, ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, керуючи технічно справним автомобілем марки "ВАЗ" моделі "21093", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого на передньому пасажирському місці знаходився ОСОБА_6 , та рухаючись проїзною частиною автодороги Т 1019 сполученням "Бородянка-Феневичі", 15 км + 200 метрів поблизу с. Шибене в Бучанському районі Київської області зі сторони с. Берестянки в бік с. Шибене, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 "б", "д", 2.9 "а", 12.1 Правил дорожнього руху, діючи необережно, рухаючись по горизонтальній ділянці проїзної частини із заокругленням дороги ліворуч, недотримуючись безпечної швидкості руху здійснив виїзд за межі проїзної частини, де відбулося перекидання автомобіля, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови шиї та грудної клітки та відкритої черепно-мозкової травми у вигляді відкритих переломів кісток склепіння і основи черепа з масивними крововиливами під оболонки і в шлуночки головного мозку, набряку головного мозку, від яких загинув на місці пригоди.

За ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2023 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 вересня 2023 року без визначення розміру застави.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 28 серпня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 до 26 жовтня 2023 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 25 жовтня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 до 24 грудня 2023 року.

За ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 була продовжена дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 до 12 лютого 2024 року.

В судовому засіданні прокурор Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів та санкція якого безальтернативно передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому усвідомлюючи тяжкість і реальність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі, обвинувачений має можливість розцінити ухилення від кримінальної відповідальності як менш негативне явище для себе ніж відбування покарання та може переховуватися від суду; наявність ризику вчинити інше правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є для нього стримуючим фактором, який позбавляє можливості вчинити інше військове кримінальне правопорушення, пов`язане з ухиленням від виконання обов`язків військової служби, у разі переховування ним від суду; у зв`язку з чим більш м`які запобіжні заходи застосовані до обвинуваченого ОСОБА_4 не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків та запобіганню вищезазначеним ризикам.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора, оскільки вважала його необґрунтованим, і при цьому заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки ОСОБА_4 має міцну родину, постійне місце проживання, на даний час проходить військову службу в лавах Збройних сил України, позитивно характеризується, має відзнаки від свого командування, матеріальну шкоду потерпілому відшкодував, що підтверджує щире каяття обвинуваченого; також зазначила, що зі сторони обвинувачення суду не надано жодного доказу існування вказаних ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_4 також не погодився з клопотанням прокурора і підтримав клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_5 , зазначивши, що він хоче служити у Збройних Силах України.

Потерпілий ОСОБА_6 не підтримав клопотання прокурора і підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо проходження ним служби у лавах Збройних Сил України.

Вислухавши думки учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10)наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12)ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Суд вважає, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Оцінюючи викладене, суд дійшов висновку, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який на даний час є військовослужбовцем Збройних Сил України, свідчать про наявність ризиків, що він, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, оскільки не забезпечить запобігання цьому ризику, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах двох місяців.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на особисте зобов`язання не може бути задоволено, оскільки продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на даному етапі в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження судом лише розпочато.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило смерть потерпілого.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу залишити без задоволення.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 до 05 квітня 2024 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копії ухвали негайно після її проголошення вручити сторонам.

Головуючий - суддяОСОБА_7