Провадження № 11-сс/4823/513/23
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

03 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника - адвоката ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Славутич Київської області, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, не одруженому, проживаючому по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимому, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, який розуміючи тяжкість можливого покарання може ухилитися від слідства та суду, впливати на потерпілого та свідків, може перешкодити кримінальну провадженню шляхом створення штучних доказів та іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення у разі обрання більш м`якого виду запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, а саме - цілодобовий домашній арешт.

На думку захисника, слідчий суддя не обґрунтував своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, вказані в клопотанні слідчого, а лише послався на їх доведеність прокурором та зазначив, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка ОСОБА_10 , з метою зміни її показів на свою користь.

Відсутність в оскаржуваній ухвалі обґрунтування наявності ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК країни, вказує на небажання слідчого судді враховувати фактичні обставини справи, а саме те, що після затримання його підзахисний надав свідчення щодо обставин нападу на потерпілого, добровільно погодився та приймав участь у проведенні слідчого експерименту, добровільно видав мобільний телефон потерпілого.

Ризик можливого впливу на потерпілого захисник вважає не доведеним доказами, адже підозрюваний під час допиту та слідчого експерименту визнав свою провину та повністю співпрацює зі слідчим, вислови бажання вибачитись перед потерпілим та відшкодувати можливу шкоду, що ставить під сумнів необхідність впливати на потерпілого та яким чином потерпілий зможе змінити свої показання на користь підозрюваного.

Припущенням є твердження слідчого судді, що підозрюваний може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на підтвердження цього ризику не наведено жодного аргументу, який би підтверджувався доказами, в той час, як на противагу цим твердженням, ОСОБА_9 співпрацює зі слідством та добровільно видав речі потерпілого.

Не погоджується і з ризиком продовження вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень з тих підстав, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності і вчинив насильницькі дії пов`язані із заволодінням чужим майном, оскільки за минулі злочини він поніс покарання яке відбув, тому таке твердження слідчого судді є не законним та не припустимим, бо злочинцем людину може назвати тільки суд, вироком якого він засуджений і тільки після набрання цим вироком законної сили.

Вважає, що в ухвалі слідчого судді взагалі відсутній будь-який аналіз та обґрунтування наявності ризиків, адже суддя тільки зазначив, що для запобігання ризикам необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Натомість, для застосування певного виду запобіжного заходу, слідчим суддею повинно було бути проведено аналіз всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного права, практики ЄСПЛ.

Заслухавши доповідача, захисника підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу, вказував на недоведеність ризиків та відсутність їх обґрунтування в оскаржуваній ухвалі, просив обрати ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, прокурора та слідчого, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали, що саме такий запобіжний захід зможе запобігти встановленим ризикам, підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу стороною захисту наведено не було, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів в період дії воєнного стану, із застосуванням насильства до потерпілого, поєднані із заволодінням чужим майном, у тому числі і автомобілем, за попередньою змовою групою осіб.

За даним фактом СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області 23 жовтня 2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004076, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України.

25 жовтня 2023 року об 11 год. 17 хв. за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, на підставі ст. 208 КПК України, був затриманий ОСОБА_9 та цього ж дня йому було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за які передбачене покарання до десяти років позбавлення волі, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду.

Крім того, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень в період дії військового стану, по відношенню до іншої людини, який був його вітчимом, із застосуванням до нього насильства, за попередньою змовою з іншою особою - своїм братом, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та вказує на обґрунтованість вказаного стороною обвинувачення ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Більш того, ОСОБА_9 молодий за віком, офіційно не працює, не одружений, дітей та інших осіб на утримання не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, які б утримували його від протиправної поведінки та гарантували дотримання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_9 матиме можливість спілкуватись з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні, що підтверджує наявність вказаного слідчим та прокурором ризику можливого впливу на них з метою зміни ними своїх показань на користь підозрюваного, тим більш, що цей ризик є триваючим, аж до моменту допиту вказаних осіб в судовому засіданні судом, адже саме ці показання суд приймає до уваги. Ті показання, які потерпілий та свідки під час досудового розслідування, до уваги не приймаються.

Факт визнання вини ОСОБА_9 та його співпраця зі слідством не є обставинами, які гарантують його належну процесуальну поведінку, як помилково вважає захисник. Так, показання підозрюваного, які він надає під час досудового розслідування не приймаються до уваги судом під час розгляду справи, тому в даному випадку, співпраця зі слідством буде врахована судом виключно при ухваленні остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Твердження сторони захисту про те, що слідчим суддею в ухвалі не наведене обґрунтування по кожному з ризиків, які він вважав встановленими, є безпідставним та суперечить мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Той факт, що захисник в апеляційній скарзі виокремив кожний з ризиків, але на їх спростування навів одні й ті самі доводи, які були предметом перевірки слідчого судді, не можуть вважатись тими обставинами, які спростовують доводи слідчого судді та сторони обвинувачення.

Таким чином, слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності усі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, особливо з врахуванням особи підозрюваного та його процесуальної поведінки, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_9 , без зміни.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4