печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 року,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 року.

У вимог скарги адвокат просить: зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 та інших уповноважених слідчих групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 негайно повернути в ході проведеного 23.02.2023 невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 вилучене майно його власнику - ОСОБА_4 , а саме:

1.Ноутбук «ASUS»із зарядним пристроєм.

2.Флеш накопичувач у формі картки із надписом «PINbank».

3.Планшет «iPad» modelA 1475 сірого кольору (із наданням ОСОБА_4 паролю доступу до нього: «1306»).

4.Мобільний телефон «iPhone 11» білого кольору (із наданням ОСОБА_4 паролю доступу до нього: « НОМЕР_1 ») із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 .

5.Мобільний телефон «XiaomiRedmi 4X» (без пароля доступу та без сім-картки).

6.Мобільний телефон «iPhone 4SE» золотистого кольору (із наданням ОСОБА_4 паролю доступу до нього: « НОМЕР_1 ») із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 .

В обґрунтування заявлених вимог вказує наступне.

23.02.2023 в даному кримінальному провадженні за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 слідчими ГСУ ДБР проведено невідкладний обшук без ухвали слідчого судді у зв`язку із врятуванням майна та «врятовано» вищевказане майно.

Невідкладний обшук проведений незаконно, без наявності відповідної правової підстави, передбаченої законом.

15.12.2023 адвокатом отримано постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про повернення вилученого майна. Постанова мотивована тим, що «27.02.2023 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/7603/23-к за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на проведення обшуку від 23.02.2023 у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення майна, яке зазначено у протоколі обшуку. Таким чином майно, вказане у клопотанні про повернення майна адвоката ОСОБА_3 , є належним чином вилучене у кримінальному провадженні, а з урахуванням того, що на ньому містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, підстави для повернення вилученого майна під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні».

Однак, вищевказана постанова не містить жодних відомостей, які би обґрунтовували бодай який-небудь зв`язок між кримінальним правопорушенням, яке розслідується та вилученим майном ОСОБА_4 .. Постанова містить лише загальні фрази та цитування положень кримінального процесуального закону, які стосуються вилучення майна. Проте жодного взаємозв`язку з фактичними даними та прийнятими процесуальними рішеннями не простежується. Відповідно, рішення слідчого про відмову в поверненні вилученого майна є незаконним та таким, що порушує права власника майна на мирне володіння власним майном.

Більше того, згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.Натомість під час обшуку 23.02.2023 ОСОБА_4 надала слідчим пароль доступу до вилученого 1) Планшету «iPad» modelA 1475; 2) до мобільного телефону «iPhone 11»; 3) до мобільного телефону «iPhone 4SE». Інше вилучене майно: 4) Ноутбук «ASUS», 5) мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4X», 6) флеш накопичувач - без паролів доступів. Тому у органу досудового розслідування не виникало потреби власними силами і засобами долати системи логічного захисту вилученого майна.

Звертаємо увагу суду, що ОСОБА_4 не повідомлено про підозру, вона не має жодного відношення до справи, яку розслідує слідчий. Більше того, майже за 10 місяців проведення досудового розслідування, ОСОБА_4 жодного разу не викликалася ані слідчим, ані прокурором для допиту бодай в якості свідка.

При цьому, до цього часу власнику майна не надано копію ухвали про надання дозволу на обшук, так само як і ухвали про арешт майна. Слідчий безпідставно утримує майно ОСОБА_4 , яка не має жодного відношення до кримінального правопорушення.

У судове засідання адвокат не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, проте подав заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Слідчий у судове засідання не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заперечив. Свою правову позицію виклав в письмових запереченнях, де зазначив, що вилучені речі постановою слідчого від 23.02.2023 року визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження, крім того слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва справа № 757/7603/23-к від 27.02.2023 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення майна, яке зазначено у протоколі обшуку.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розсідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 222 КК України.

23.02.2023 в даному кримінальному провадженні за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 слідчими ГСУ ДБР проведено невідкладний обшук без ухвали слідчого судді у зв`язку із врятуванням майна.

В ході обшуку житла ОСОБА_4 від 23.02.2023 слідчими ГСУ ДБР було виявлено та вилучено майно про повернення якого просить заявник.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суд м. Києва від 27.02.2023 року у справі № 757/7603/23-к надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вилучення, а також вилучення майна, яке зазначено у протоколі обшуку.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Виходячи із цих положень, можна зробити висновок про два види тимчасово вилученого майна: (1) майно, яке відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, і (2) вилучені під час обшуку речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Разом з тим, речі і документи, які вилучаються під час обшуку, в залежності від зазначення їх в ухвалі на обшук, можуть мати різний статус. Це обумовлює різницю в його подальшому процесуальному оформленні у кримінальному провадженні і, відповідно, відмінність в питанні повернення власнику.

Так, майно, щодо якого ставиться питання про повернення, заначено в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а отже, таке майно не має правового статусу тимчасово вилученого майна і, на перший погляд, щодо нього не має ставитися питання про арешт.

Разом з тим, у відповідності до ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Очевидно, що ухвала, якою надається дозвіл на обшук, таким судовим рішенням, спрямованим на обмеження права власності, не є. Адже відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою: виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Положення ст. 235 КПК України встановлюють вимоги до ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи. В такій ухвалі, серед іншого, мають зазначатися речі, документи або осіб, для виявлення (прим.: а не вилучення) яких проводиться обшук.

Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз. В свою чергу, тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном можливе внаслідок арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт може застосовуватися до майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Отже, норми КПК України передбачають єдиний вид судового рішення, спрямованого на обмеження права власності особи під час досудового розслідування, - ухвалу про арешт майна (ч. 5 ст. 173 КПК України).

Так, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

За таких обставин судовий контроль під час розгляду клопотання про дозвіл на проведення обшуку не може одночасно поширюватися і на вирішення питання про обмеження права власності особи, у якої цей обшук буде проведений. Адже предметом судового контролю в першому випадку є легітимність, необхідність і пропорційність втручання у право особи на приватність (в першу чергу, недоторканність житла чи іншого володіння особи), в той час як обмеження права власності потребує окремого судового вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися на умовах, передбачених законом, має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Так, власник майна, вилученого під час обшуку, якщо дозвіл на відшукання відповідних речей і документів прямо наданий слідчим суддею в ухвалі позбавлений можливості відновити своє законне право на мирне володіння майном, адже КПК України містить лише три процесуальні механізми, за допомогою яких володілець може ставити перед слідчим суддею питання про обґрунтованість обмеження права власності: 1) заперечення арешту майна при розгляді відповідного клопотання і обґрунтування своєї позиції в судовому засіданні; 2) звернення з клопотанням про скасування арешту майна з доведенням того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано; 3) оскарження бездіяльності щодо повернення тимчасово вилученого майна.

Отже, якщо прийняти нормативно запропоновану концепцію, що речі, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі слідчого судді, не є тимчасово вилученим майном, і для подальшого утримання їх органом досудового розслідування не потрібне застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження, власник цих речей залишається без належної правової процедури для захисту свого права власності в межах кримінального провадження.

Вважаю, що це суперечить завданням кримінального провадження, крім того, досудове розслідування є динамічним процесом, в рамках якого актуальність та необхідність перебування вилученого на законних підставах майна може змінюватись. Враховуючи викладене, на вилучене під час обшуку майно, дозвіл на відшукання якого прямо наданий слідчим суддею, необхідно поширювати режим тимчасово вилученого майна з відповідними наслідками - накладення арешту або повернення особі, у якій воно було вилучене.

Так, ухвалою слідчого судді надано дозвіл на обшук з метою, в тому числі, вилучення майна. В світлі конкретних обставин цієї справи, вирішуючи питання про повернення майна слідчому судді належить визначити чи наявні в органу досудового розслідування підстави для подальшого утримання цього майна не лише з огляду на наявність правової підстави - ухвали слідчого судді (адже вона формально наявна), а виходячи з відношення вилученого майна до кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 року.

В свою чергу вилучене майно утримується вже майже рік.

Слідчий доказів, які б свідчили, що таке майно має хоч якесь відношення до розслідуваного кримінального провадження не надав, крім того, суду не надано доказів щодо проведено жодної дії, спрямованої на дослідження вилученого майна з метою доведення причетності такого майна до кримінального провадження. Вказане свідчить про те, що вилучення та утримування такого майна немає жодного значення для розслідування кримінального провадження, в межах якого проводився обшук та його вилучення.

Разом з тим слідчий суддя бере до уваги доводи адвоката, що під час обшуку 23.02.2023 ОСОБА_4 надала слідчим пароль доступу до вилученого 1) Планшету «iPad» modelA 1475; 2) до мобільного телефону «iPhone 11»; 3) до мобільного телефону «iPhone 4SE». Інше вилучене майно: 4) Ноутбук «ASUS», 5) мобільний телефон «XiaomiRedmi 4X», 6) флеш накопичувач - без паролів доступів.

У відповідності до КПК України обмеження прав власника щодо належного йому майна можуть мати місце у зв`язку з тим, що відповідні речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження. Відповідні обмеження мають бути розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні станом на час надання дозволу на проведення обшуку потреби досудового розслідування, можливо, виправдовували саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що утримання слідчими речей, правомірно належних особі на праві приватної власності, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Водночас зважаючи на не підтвердження подальшої необхідності утримання вилученого під час обшуку майна, скарга представника власника майна є обґрунтованою та підлягає задоволенню

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 167, 169, 170 234-236, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань у кримінальному провадженні № 0000066 від 03.02.2023 повернути ОСОБА_4 , майно вилучене в ході проведеного 23.02.2023 невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

Ноутбук «ASUS» із зарядним пристроєм.

Флеш накопичувач у формі картки із надписом «PINbank».

Планшет «iPad» model A 1475 сірого кольору.

Мобільний телефон «iPhone 11» білого кольору із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 .

Мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4X».

Мобільний телефон «iPhone 4SE» золотистого кольору із сім-карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1