Справа № 932/9985/23
Провадження № 1-кс/932/33/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , перевіривши клопотання слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001356, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001356, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, в якому слідчий просить надати тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, з можливістю їх вилучення, а саме до документів, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши клопотання і додані до нього документи слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання на доопрацювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України - тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ можливий лише в рамках існуючого кримінального провадження, його застосування має відповідати інтересам кримінального провадження та його використання доступно виключно сторонам кримінального провадження.

Частиною 2 ст. 160 КПК України встановлено, що у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Частиною 5 ст. 163 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Крім того, відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії;§ 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії;§ 49 рішення у справі Ванян проти Росії;§ 134 рішення у справі Ванян проти Росії;§ 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Слідчий суддя вважає за необхідне, також, послатися на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з позицією ВСС України, викладеної в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про надання дозволу на проведення обшуку житла чи іншого володіння особи (витяг), яке обговорено та схвалено на нараді суддів судової палати у кримінальних справах 21.05.2014 та на засіданні пленуму ВССУ 17.10.2014 - недолучення оригіналів або належним чином засвідчених копій документів, дослідження яких має значення для встановлення обставин, зазначених у клопотанні, також є підставою для відмови в його задоволенні.

Аналогічного висновку, щодо підстав для відмови в задоволенні клопотання, слід дійти і при розгляді клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.

Таким чином, слід дійти висновку, що стороною обвинувачення не було долучено жодного доказу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Окрім того, слідчий суддя наголошує, що першочерговим доказом вчинення особою кримінального правопорушення, є витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до зазначеного реєстру без такого внесення не допускається і тягне за собою передбачену законом юридичну відповідальність.

Однак, як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим не долучені в якості доказу витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

У свою чергу КПК України містить засоби правового захисту від довільного зазіхання з боку органів влади, включаючи, крім іншого, і заборону вилучення будь-яких документів і речей, що не мають прямого відношення до справи, яка розслідується.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 в справі №6-рп/2001, кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Частиною першою статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з частиною другою вказаної статті КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Порядок тимчасового доступу до документів під час досудового розслідування врегульовано главою 15 КПК України, за змістом якої надання стороні кримінального провадження документів передбачено на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Слідчий суддя звертає увагу, що статтею 163 КПК України, окрім іншого, закріплено обов`язок сторони кримінального провадження довести зв`язок між кримінальним провадженням та витребовуваними документами і суттєвість значення цих документів для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відтак законодавство України встановлює чіткі правові механізми для отримання правоохоронними органами інформації з обмеженим доступом та документів.

В обґрунтування клопотання надано додатки, що на думку слідчого судді недостатньо для доведення можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах.

Водночас, клопотання повинно бути оформлено належним чином, а саме такі матеріали формуються в окремі обкладинки. Зокрема, усі додатки повинні бути засвідчені належним чином.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до Порядку засвідчення копій документів, визначеного пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2020, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 01 липня 2020 року № 144), відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Зазначеним вище способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа. Разом з тим, якщо копія документа охоплює декілька сторінок, позивач має право прошити та пронумерувати його копію та засвідчити належним чином лише останню його сторінку.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам Кодексу, проте правилами глави 15 КПК України не передбачена можливість повернення клопотання у разі невідповідності вимогам закону.

Враховуючи викладене, з метою дотримання вимог закону щодо розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до правовідносин положення ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, а також норми КПК України, які передбачають підстави повернення заяв та клопотань учасників процесу на стадії досудового розслідування в разі їх невідповідності вимогам закону (ст. ст. 151 ч. 3, 156 ч. 2, 171 ч. 3 КПК України тощо) і повернути клопотання слідчому для його доопрацювання.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 77, 80, 159-164, 309 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001356, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю повернути слідчому та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ