Справа №950/2173/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1443/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 21 вересня 2023 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , яке обґрунтовував тим, що існують ризики, передбачені п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, в той час як розгляд кримінального провадження не закінчено, тому більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 21 вересня 2023 року клопотання прокурора задоволено, обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою на строк 60 днів, до 24:00 год. 19 листопада 2023 року без визначення застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 21 вересня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 відмовити. Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Свої вимоги захисник обґрунтовував тим, що ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує, вважає його занадто суворим та просить обрати йому запобіжний захід не пов`язаний із тримання під вартою.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та прокурор були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Прокурор надіслав заяву, в якій просив розгляд даного провадження провести у письмовому провадженні.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої захисником апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, висновок суду про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтований наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких було встановлено з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Щодо існування вказаних ризиків, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років , що свідчить про ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого та підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду, так як небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін., а серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

При цьому суд першої інстанції врахував, що ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при первинному зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом безпосередньо в судовому засіданні.

Також суд першої інстанції взяв до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, в тому числі вчинить інше кримінальне правопорушення, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів, оскільки підставою для цього стали вищезазначені обставини, які свідчать про наявність ризиків, які існують, при тому, що розгляд даного кримінального провадження на даний час ще не закінчився та триває, а більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч.4 ст.187 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 422 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 21 вересня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 листопада 2023 року без визначення застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4