УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши матеріали клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000438 від 18.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч.4 ст.111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000438 від 18.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч.4 ст.111-1 КК України, в якому просить накласти арешт шляхом позбавлення права користування, володіння та розпорядження, грошовими коштами ТОВ «Призма Девелопмент» (), що знаходяться на рахунках, окрім виплати заробітної плати і відповідних нарахувань на заробітну плату працівникам в тому числі розрахунків при звільненні, відпускних, аліментів, лікарняних відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, пільгових пенсій, включаючи здійснення виплат з вказаною метою на транзитні рахунки та інші банківські установи, виплат, пов`язаних зі сплатою місцевих податків та зборів, комунальних платежів, оплат послуг оренди комунального та державного майна, сплати банківських комісій, а саме:

-АТ «Райффайзен Банк» МФО 300335, а саме:

? НОМЕР_1 ;

? НОМЕР_2 ;

? НОМЕР_3 ;

? НОМЕР_4 ;

-АТ «Таскомбанк» МФО 33950, а саме:

?2001;

? НОМЕР_5 .

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернення клопотання прокурору, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 1, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам клопотання, що є предметом розгляду, наразі не відповідає.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна прокурор не зазначає підстави, мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Так, у клопотанні, в обґрунтування необхідності накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Призма Девелопмент», прокурор посилається на п.1-3 ч.2 ст.170 КПК України.

Також прокурор у поданому клопотанні зазначає, що вищезазначені грошові кошти на рахунках ТОВ «Призма Девелопмент» визнані речовими доказами в кримінальному провадженні.

Разом з тим, ні в клопотанні, ні в постанові про визнання майна, про накладення арешту на яке ставиться питання, прокурором не обґрунтовано, які саме ознаки речових доказів містять грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Призма Девелопмент» та для доведення яких саме обставин вони будуть використані в даному кримінальному провадженні як речові докази.

В даному контексті, слідчий суддя також зауважує, що безготівкові кошти не є індивідуалізованими матеріальними об`єктами відповідно режим поводження з ними не може бути аналогічний тому, який запроваджений до речових доказів. Накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках, враховуючи їх нематеріальний і не індивідуалізований характер, не узгоджується із заявленою метою збереження речових доказів, адже їх неможливо використати як доказ у кримінальному провадженні.

Окрім того, у клопотанні не зазначено точної суми грошових коштів, на які необхідно накласти арешт, не обґрунтовано, які саме конкретні грошові кошти (розмір, валюта), що знаходяться на відповідному рахунку були об`єктом злочинних дій.

Щодо мети визначеної п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, то, у цьому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Проте, в порушення вказаного та положень ч. 5 ст. 170 КПК України прокурорм не зазначено про необхідність накладення арешту на майно юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Крім цього, зазначаючи в клопотанні про спеціальну конфіскацію, прокурор не узгодив такі твердження із положеннями ст.96-1 КК України в залежності від санкції ч.1 ст. 111-2, ч.4 ст.111-1 КК України та іншими статтями кримінального закону, які зазначені в ч.1 ст.96-1 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне повернути його особі, яка його подала, на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000438 від 18.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч.4 ст.111-1 КК України, повернути особі, яка його подала, та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1