Провадження № 1-кп/127/340/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 27.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисогірка Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, працюючого водієм у ТОВ НПВ «Гамма», у незареєстрованому шлюбі, на утриманні малолітня дитина 2020 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 27 січня 2023 року близько 17:40 години, не маючи полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ЗАЗ 1102», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони проспекту Коцюбинського, по проїзній частині вулиці Замостянської в місті Вінниці, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в районі перехрестя з вулицею Петра Запорожця, по якому, зліва-направо перетинав проїзну частину пішохід ОСОБА_6 , не надав йому переваги у русі, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити з моменту об`єктивної появи пішоходів в полі його зору, внаслідок чого, з необережності допустив наїзд на останнього.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 210 від 17.03.2023, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки голови, забійна рана носа та правої вушної раковини, закрита хребетно-спинномозкова травма перелом дужок 5-го, 6-го шийних хребців ліворуч», які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я .

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102- 23/5443-IТ від 22.03.2023: «З технічної точки зору, водій автомобіля марки «ЗАЗ 1102» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити ДТП. В діях водія автомобіля марки «ЗАЗ 1102» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою».

За вищевикладених обставин водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. п. 2.1 (ґ), 4.16(a), 18.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 2.1 «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України»;

п. 4.16 «Пішохід має право: а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;

п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення вимог п. п. 4.16(a), 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення вимог п. 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 не знаходиться у причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та суду повідомив, що 27.01.2023 року він затримався на роботі, внаслідок чого пізно повертався додому. На той період були відключення світла через блекаут, тому вулиці не освітлювались та була погана видимість. Того дня він керував автомобілем марки «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 . Рухаючись по вул. Замостянській, поблизу ДК «Зоря», на нерегульованому пішохідному переходів, він здійснив наїзд на пішохода. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що він рухався зі швидкістю 50 км/год з увімкненим ближнім світло фар. Дорожнє покриття було вологе, однак снігу не було. Після наїзду, потерпілий лежав по праву сторону відносно автомобіля, поруч з пасажирськими дверцятами. Після наїзду ОСОБА_4 викликав працівників поліції, а перехожі викликали швидку медичну допомогу, які в подальшому забрали потерпілого. Вказав, що до моменту наїзду, він пішохода не бачив. ДТП відбулося через те, що він не надав перевагу у русі пішоходу, який перетинав дорожню частину по пішохідному переходу.

Крім того, ОСОБА_4 вказав, що цивільний позов в частині матеріальної шкоди, він визнає у повному обсязі, а моральну шкоду визнає частково.

Потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що він 27.01.2023 року близько 17:40 год. рухався по вул. Замостянській. На перехресті з вулицею Петра Запорожця мав намір перейти через дорогу по нерегульованому пішохідному переходу. На вулиці було темно через постійні відключення світла, тому він увімкнув ліхтар на своєму телефоні, переконався, що транспортні засоби знаходяться далеко від пішохідного переходу, тобто переконався в безпечності переходу та почав переходити дорогу. Разом з тим, коли він переходив дорогу по пішохідному переходу, автомобіль здійснив на нього наїзд, внаслідок чого, він втратив свідомість. Потерпілий зазначив, що автомобіль здійснив на нього наїзд передньою частиною автомобіля. Фари у автомобіля були увімкнуті. ОСОБА_6 переходив дорогу зліва на право по відношенню до автомобіля, який здійснив на нього наїзд. Крім того, коли він прийшов до тями, побачив, що він лежить поруч з автомобілем за 6-7 метрів від пішохідного переходу. Вказав, що автомобіль навіть не гальмував.

Крім того зазначив,що обвинувачений приходив до нього у лікарню, так як хотів забрати свій автомобіль зі штраф майданчику. Чи вибачався обвинувачений, він не пам`ятає, оскільки перебував у шоковому стані. Цивільний позов підтримав в повному обсязі. Вказав, що внаслідок ДТП його здоров`я суттєво погіршилось, він перебував у лікарнях з 27.01.2023 року по 29.05.2023 року. На даний час він потребує продовження лікування, а так як в нього не має на це коштів, його здоров`я тільки погіршується. Крім того зазначив, що він є інвалідом 2 групи, інвалідність в нього не спричинена ДТП, а була встановлена до події. Завдана шкода йому не відшкодована.

В судовому засіданні 21.12.2023 року підтвердив, що обвинувачений йому відшкодував у повному обсязі матеріальну шкоду у сумі 20 325,40 гривень.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 27.01.2023 року в ЄРДР зареєстровано відомості, згідно яких 27.01.2023 року близько 17:40 год., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 1102», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Замостянській, м. Вінниця, в напрямку вул. Стрілецької, в районі зупинки громадського транспорту «вул. Ак. Янгеля», на неосвітленій ділянці дороги, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину вулиці по розмітці нерегульованого пішохідному переходу, зліва-направо відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок даної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.01.2023 року та додатків до нього, вбачається, що ДТП трапилося в м. Вінниці, по вул. Замостянській. На місці події виявлено пошкоджений автомобіль ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , розміщений по напрямку руху вул. Ак. Янгеля. На автомобілі ЗАЗ виявлено такі пошкодження: потертості на бічній частині правого переднього крила та праве зовнішнє дзеркало має пошкодження в місця конструктивного кріплення. Крім того, зафіксовано дорожню обстановку після дорожньо-транспортної пригоди, місце розташування транспортного засобу на місці події, погодні умови, вид покриття, стан покриття.

Згідно з посвідченням водія ОСОБА_4 має право керування транспортними засобами категорії «В».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником транспортного засобу марки «ЗАЗ», моделі «1102», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 .

Згідно довідки за результатами пошуку полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс на транспортний засіб № НОМЕР_1 не знайдено.

Відповідно до висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 0126 від 27.01.2023 року ОСОБА_4 27.01.2023 року о 20:00 годині перебув у тверезому стані.

З постанови про приєднання до кримінального провадження речового доказу від 27.01.2023 року вбачається, що автомобіль марки «ЗАЗ 1102», державний номерний знак НОМЕР_1 , який поміщено на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області, що по вул. Ботанічна, 30/32 (вул. Г. Арабея, 17), м. Вінниця визнано речовим доказом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2023 року накладено арешт на автомобіль марки «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

З висновку експерта № СЕ-19/102-23/4559-ІТ від 16.03.2023 року вбачається, що на момент експертного огляду рульове керування, гальмівна система автомобіля «ЗАЗ 1102», держ. номер НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані. У деталях та вузлах рульового керування, гальмівної системи автомобіля «ЗАЗ 1102», держ. номер НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 210 від 17.03.2023 року під час стаціонарного лікування у ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: «Закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки голови, забійна рана носа та правої вушної раковини. Закрита хребетно-спиномозкова травма перелом дужок 5-го, 6-го шийних хребців ліворуч». Вказані ушкодження у ОСОБА_6 не являлися небезпечними для життя в момент заподіяння і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Виникли від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні чи групові особливості яких не відобразились, давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 27.01.2023 року.

З протоколу слідчого експерименту від 16.03.2023 року проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська вбачається, що обвинувачений та потерпілий на місці продемонстрували розвиток події, який відповідає їхнім показанням наданих в судовому засіданні.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/5443-ІТ від 22.03.2023 року, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «ЗАЗ 1102» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 18.1 Правил дорожнього руху України.

Питання, як повинен був діяти в даній дорожній обстановці пішохід ОСОБА_6 , експертом не досліджувалось, так як спеціальних пізнань в галузі автотехніки не потребує, і може бути вирішене органами слідства (суду) самостійно відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху.

2.2. В умовах даної пригоди величина безпечної швидкості руху автомобіля «ЗАЗ 1102», при умові видимості елементів проїзної частини з робочого місця водія 50 м, визначаються рівною не більше 80.3 ? 83.1 км/ год.

2.3. З технічної точки зору водій автомобіля «ЗАЗ 1102» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити ДТП.

2.4. В діях водія автомобіля «ЗАЗ 1102» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

2.5. Питання про невідповідність дій пішохода ОСОБА_6 вимогам Правил дорожнього руху та перебування їх в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди, експертом не досліджувалось, так як не потребує спеціальних пізнань в галузі автотехніки, і може бути вирішене органами слідства (суду) самостійно відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху.

Аналіз вказаних доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 є доведеною.

Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказу справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно 27.01.2023 року, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ», наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу по якому перетинав проїзну частину потерпілий, не надав йому переваги у русі, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити та допустив наїзд на потерпілого. ОСОБА_4 добровільно повідомив суду всі обставини вчинення кримінального правопорушення, місце, час дорожньо-транспортної пригоди за його участю та такі показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілого, який вказав на аналогічний розвиток подій, та письмовими доказами у справі, якими підтверджено всі обставини ДТП (місце, час, дорожню обстановку, пошкодження транспортного засобу) та наслідки для потерпілого у виді заподіяння йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що підтверджується висновком експерта.

Пунктом 18.1 Правил дорожнього руху України визначено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Вказана норма чітко регулює порядок дій водія, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи. Водій, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

З показань обвинуваченого вбачається, що він діяв всупереч п. 18.1 ПДР, оскільки він, наближачись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість, не зупинився, не надав дорогу пішоходу, який переходив дорогу.

Висновком експерта беззаперечно встановлено, що саме вказане порушення ПДР ОСОБА_4 стало причиною дорожньо-транспортної події, оскільки експерт зазначив, що в діях водія автомобіля «ЗАЗ 1102» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

При цьому експерт зазначив, що в ситуації, яка склалася водій автомобіля «ЗАЗ 1102» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити ДТП.

Таким чином доказами у справі підтверджено, що порушення обвинуваченим під час керування транспортним засобом п. 18.1 Правил дорожнього руху призвело до дорожньо-транспортної події наслідком якої стало заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи.

Отже, показання ОСОБА_4 , потерпілого та подані суду письмові докази є належним та допустимим доказами у справі, які є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до характеристики Лисогірського старостинського округу № 01-9-2023/62 від 16.03.2023 року, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно.

З характеристики виданої директором ТОВ НВП «Гамма» від 22.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 за місцем роботи характеризується позитивно, працює на посаді водія навантажувача.

Згідно довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» №29/1660 від 13.03.2023 року ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні у даному закладі не перебував та за медичною допомогою не звертався.

Згідно довідки КНП ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР №755 від 07.03.2023 року ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні у цьому закладі не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Згідно вимоги про судимість від 10.03.2023 року, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий.

З наданих стороною захисту документів встановлено наступне.

З довідки виданої головою ОСББ «Цегельний-14» та актом від 14.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та здійснює їх утримання.

З довідки виданої Лисогірським старостинським округом Жмеринської міської територіальної громади Вінницької області від 08.05.2023 року вбачається, що на утриманні ОСОБА_4 перебуває його матір ОСОБА_10 та брат ОСОБА_11 , який відповідно до довідки від 07.03.2023 року є інвалідом 3 групи (інвалід дитинства).

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив необережне нетяжке кримінальне правопорушення, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, про що свідчать показання обвинуваченого в судовому засіданні та відшкодування обвинуваченим у повному обсязі матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що підтверджено розпискою потерпілого ОСОБА_6 від 21.11.2023 року.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням конкретних обставин справи, вчинення необережного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину у вчинені кримінального правопорушення визнав, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі з призначенням обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого виду покарання, оскільки штраф, внаслідок майже мінімального заробітку, який отримує обвинувачений, є покаранням, яке він не буде в змозі виконати, призначення вказаного покарання призведе до позбавлення ОСОБА_4 та його утриманців будь-яких засобів до існування. Виправні роботи є покаранням, яке неможливо застосувати до ОСОБА_4 через факт того, що вказаний вид покарання відбувається за основним місцем роботи, обвинувачений працює водієм, а судом прийнято рішення про призначення обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, як про вказане прохав захист, суд не вбачає, оскільки під час судового розгляду не встановлено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

В той же час, суд враховує, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину 2020 року народження, утримує матір та брата, який є інвалідом 3 групи, відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, вчинив необережне кримінальне правопорушення, щиро розкаявся, та вважає за можливе застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком та покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням у сумі 170325,40 грн., з яких матеріальна шкода становить 20325,40 гривень та 150000,00 моральна шкода суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Потерпілим на обґрунтування матеріальної шкоди зазначено, що внаслідок необережних дій ОСОБА_4 , котрі виразились в порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило заподіянню йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, ним були понесені витрати на лікування та амбулаторного лікування. До цивільного позову потерпілий долучив квитанції, які підтверджують суму понесених ним витрат.

Разом з тим, відповідно до розписки ОСОБА_6 від 21.11.2023 року, обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував йому завдану матеріальну шкоду, в розмірі 20325, 40 коп.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_6 відшкодована у повному обсязі.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених зміну його життєвих стосунках.

Потерпілим на обґрунтування розміру моральної шкоди зазначено, що внаслідок ДТП він зазнав значних фізичних, душевних та психічних страждань, довгий період часу перебував на лікуванні, отримав тілесні ушкодження, які спричинили йому фізичний біль та вплинули на фізичний стан його здоров`я. Крім того, він має захворювання хвороби ОСОБА_12 , акт. 1 ст. та внаслідок отриманих травм дана хвороба ускладнилась та почала прогресувати.

Те, що потерпілому було нанесено тілесні ушкодження, вказана подія призвела до змін в його житті, переконує суд у тому, що потерпілий ОСОБА_6 в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою зазнав душевних страждань, що зумовлює висновок суду про заподіяння потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди. Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, суд вважає, що сума в 150000,00 гривень є завищеною та приходить до висновку, про необхідність задоволення цивільного позову частково.

При визначені суми, що підлягає до стягнення, також судом враховано розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та пропорційність вказаної шкоди до розміру моральної шкоди, а також матеріальний стан обвинуваченого, який отримує заробітну плату менше 8000,00 гривень. З сукупності вказаних даних суд вважає, що розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого становить 50000,00 гривень.

Також у відповідності до ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно з актами про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні до висновків експерта становлять 2265,36 гривень та вирішити питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні відповідно до ст. 100 КК України.

При вирішенні питання щодо накладеного ухвалою суду від 02.02.2023 року арешту на майно обвинуваченого, а саме автомобіль марки «ЗАЗ 1102» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , суд керується ч. 4 ст. 174 КПК України, згідно із якою, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Суд зазначає, що рішення про залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові судом не приймалось. Цивільний позов потерпілого є частково задоволеним, що виключає можливість скасування арешту на майно обвинуваченого.

Керуючись ст. 65-67, 286 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком один рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Початок іспитового строку обраховувати з дня ухвалення вироку, тобто з 22.12.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 2265,36 гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 50000,00 гривень моральної шкоди.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.02.2023 року на автомобіль марки «ЗАЗ 1102», реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити без змін до виконання вироку суду в частині цивільного позову ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: