ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро в режимі відеоконференцзв'язку кримінальне провадження № 0000191 від 06.06.2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Ольгопіль Гайсинського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат, водій - радіо телефоніст ІНФОРМАЦІЯ_3 в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 23 червня 2022 року № 102 матроса ОСОБА_3 зараховано до складу частини та на всі види забезпечення та призначено на посаду водія - радіотелефоніста ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_2 .

Про факт несення військової служби у час особливого періоду та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, вказаний військовослужбовець дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання та службові обов`язки.

У відповідності до ст.ст. 17, 65 Конституції України ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний: свято i непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив тяжкий злочин за наступних обставин:

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_2 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

Наприкінці жовтня 2022, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період перебуваючи на посаді водія - радіотелефоніста ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_2 , перебуваючи на бойових позиціях поблизу АДРЕСА_2 , виконуючи бойові завдання, у окопі на землі знайшов дві гранати типу Ф-1, які є оборонними осколковими гранатами, промислового виготовлення та відноситься до категорії бойових припасів, та діючи з прямим умислом, не маючи передбаченого законом дозволу, з метою незаконного носіння, зберігання, придбання бойових припасів, всупереч вимогам чинного законодавства України, а саме: Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року «Положення про дозвільну систему України»: наказу МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року «Про затвердження інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, бойових припасів до них і вибухових речовин», підняв с землі вказані гранати та переніс знайдені бойові припаси до будинку за місцем тимчасової дислокації, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 Донецької області, тим самим незаконно придбав, переніс та почав зберігати їх без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, діючи з прямим умислом, в порушені вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, і «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї і вибухових речовин», затверджену Наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622, від 21 серпня 1998 року, які забороняють знаходження у власності громадян вогнепальної зброї, боєприпасів і вибухових речовин, без відповідного дозволу, із подальшими змінами внесеними наказами, залишив знайдені ним бойові припаси, які зберігав серед своїх особистих речей у смт. Зарічне Лиманської ТГ, Краматорського району Донецької області.

Далі, 06 червня 2023 року приблизно о 09 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 , конструктивно розібрав гранати типу Ф-1, корпуси від яких та запали УЗРГМ сховав серед зібраних ним особистих речей, які помістив до картонного ящику (посилки), з метою відправки посилки через поштове відділення «Нова пошта» у м. Лиман Краматорського району Донецької області до місця своєї постійної реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , яку передав знайомому ОСОБА_6 , та попросив останнього перевезти та відправити зазначену посилку на своєму автомобілі, не повідомивши про її зміст, на що останній погодився.

Так, 06.06.2023 приблизно о 10:00, ОСОБА_6 на своєму автомобілі ВАЗ-2101 Д.Н. Г9501ВГ перетинав блок-пост ІНФОРМАЦІЯ_5, де при перевірці автомобіля у салоні було виявлено коробок з речовою посилкою, в якій виявлено два корпуси гранат типу Ф-1 та два запали УЗРГМ.

У зв`язку з чим, на місці події слідчим СВ ВП №3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, в період часу з 11 год. 55 хв. до 12 год. 30 хв. 06 червня 2023 року, за участю солдата ОСОБА_3 проведено огляд місця події, під час якого на блок-посту ІНФОРМАЦІЯ_5, було вилучено: два корпуси оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1, виготовлені промисловим (заводським) способом, які споряджено вибуховою речовиною та два засоби підриву (засоби детонування) уніфіковані запали ручної гранати модернізовані дистанційного типу УЗРГМ, виготовлені промисловим (заводським) способом, які споряджено вибуховою речовиною. У конструкційному поєднанні корпуси гранат Ф-1 та запали типу УЗРГМ, являються оборонними осколковими ручними гранатами типу Ф-1 та відносяться до категорії бойових припасів, які солдат ОСОБА_3 придбав, переніс та зберігав без передбаченого законом дозволу за вищевказаними обставинами.

Таким чином, дії ОСОБА_3 виразилися у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження, при допиті обвинуваченого, ОСОБА_3 свою провину визнав у повному обсязі, щиро покаявся у вчиненому, підтвердив фактичні обставини що викладені у обвинувальному акті та пояснив суду, що він, наприкінці жовтня 2022, перебуваючи на бойових позиціях поблизу АДРЕСА_2, у окопі на землі знайшов дві гранати типу Ф-1, підняв с землі вказані гранати та переніс до будинку у АДРЕСА_2 і в подальшому залишив їх серед своїх особистих речей. 06 червня 2023 року у ранковий час, розібрав гранати, корпуси від яких та запали УЗРГМ сховав серед зібраних ним особистих речей, які помістив до картонного ящику (посилки), з метою відправки посилки через поштове відділення «Нова пошта» у м. Лиман Краматорського району Донецької області до місця своєї постійної реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , яку передав знайомому ОСОБА_6 06.06.2023 приблизно о 10:00, ОСОБА_6 , перетинаючи блок-пост « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де при перевірці автомобіля у салоні було виявлено коробок з речовою посилкою, в якій виявлено два корпуси гранат типу Ф-1 та два запали УЗРГМ, які ОСОБА_3 придбав, переніс та зберігав.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який є особою раніше не судимою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується командиром ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_2 .

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ст. 69 ч.1 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Стаття 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровим (несправедливим), а особа потребує поблажливого ставлення. Через це суд має право скорегувати покарання відповідно до індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Враховуючи усі встановленні обставини справи, а також особу обвинуваченого ОСОБА_3 який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, з 23 червня 2022 року по теперішній час приймає участь в бойових діях щодо оборони суверенітету України на території Донецької та Луганської областей від збройної агресії російської федерації, раніше не судимого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, суд вважає за можливе при призначенні покарання ОСОБА_3 застосувати ст. 69 КК України, тобто призначити покарання більш м`яке, як це передбачено санкцією ч.1 ст. 263 КК України і на підставі ст. 58 КК України замінити покарання на покарання у виді службового обмеження строком на два роки, з відрахуванням в дохід держави 20 % (двадцяти відсотків) від суми грошового забезпечення, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів суспільства.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 370 -374 КК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 236 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 58 КК України, замінити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки на покарання у виді службового обмеження строком на два роки, з відрахуванням в дохід держави 20 % (двадцяти відсотків) від суми грошового забезпечення.

Строк відбуття покарання обчислювати ОСОБА_3 з дня приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави кошти витрачені на проведення експертного дослідження №СЕ-19/105-23/1908-ВТХ від 13.06.2023 року у розмірі 3 824, 00 гривень.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1