ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/2222/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/470/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000362 від 20.03.2020, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше був судимим:

- 05.03.2001 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за частиною 3 статті 81, частиною 1 статті 89, статтею 42 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 11.04.2003 Никитовським районним судом м. Горлівка Донецької області за частиною 1 статті 115, статтею 71 КК України до 11 років позбавлення волі. 22.07.2003 Апеляційним судом Донецької області переглянуто вирок на підставі статтей 365 - 366 КК України, ухвалено рахувати засудженим у відповідності до статті 71 КК України до покарання у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 03.10.2012 у зв`язку з закінченням строку відбування покарання,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 19.03.2020 приблизно о 17:00 перебував на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 . Через деякий час, знаходячись в приміщенні сараю, де знаходиться худоба, між останніми винник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , діючи на ґрунті особистих неприязних стосунків, в результаті раптово виниклого умислу на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар ногою в область грудної клітини ОСОБА_9 , внаслідок чого останній впав на дерев`яну підлогу.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_7 підійшов до нього та наніс не менше 18 ударів ногами в область голови та тулуба, внаслідок чого спричинив йому наступні тілесні ушкодження:

- закриту черепно-мозкову травму у вигляді синців в лівій навколо очній ділянці (6 x 3,5 см), на лівій вушній раковині (6 x 4 см), на лівій щоці (5 x 3,5 см), в правій виличній ділянці (5 x 3 см), на правій вушній раковині (5 x 3 см), в правій скроневій ділянці (8 x 5 см), забитої рани на лівій бровній дузі в ділянці зовнішньої її третини (1,9 x 0,1 см), крововиливів в м`які тканини голови на всьому протязі лобової ділянки (11 x 6 см), в тім`яній ділянці по серединній лінії (6 x 4 см), в лівій скроневій ділянці (4 x 3 см), в правій скроневій ділянці (8 x 6 см), темно-червоного кольору, глибиною до 1 см, крововиливів під оболонки головного мозку - що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя

- закриту тупу травму грудної клітини: синці на правій бічній поверхні грудної клітини в області проекції 4-7 ребер по передній паховій лінії (11 x 7 см), на лівій бічній поверхні грудної клітини в області проекції 6-8 ребер по середній паховій лінії (8 x 6 см), закриті прямі переломи ребер: зправа 2,3,4,5,6 по передній паховій лінії 7,8 по задній паховій лінії 9,10,11 по лопатковій лінії; зліва 5,8 по середній паховій лінії, 9,10,11 по лопатковій лінії (переломи 9,10 ребер зліва є проникаючими в плевральну порожнину) - відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

- синці на тильній поверхні лівої кисті в області проекції 2-4 п`ясних кісток (6 x 4,5 см) і на зовнішній поверхні лівого кульшового суглобу (7 x 3 см) - відноситься до легких тілесних ушкоджень.

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20:05 ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер у медичному закладі. Причиною смерті ОСОБА_9 стало гостре порушення мозкового кровообігу, зумовлено тупою травмою голови з крововиливом під оболонки головного мозку.

Не погодившись з зазначеним вироком, прокурором та захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подані апеляційні скарги.

До початку судового розгляду прокурор, відповідно до положень статті 403 КПК України відмовився від поданої апеляційної скарги, про що надав письмову заяву.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.02.2023 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою - скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Апелянт зазначає, що стороною обвинувачення, події, які мали місце 19.03.2020 року перекручено в повній мірі, в зв`язку з цим обвинувачення висунуте ОСОБА_7 є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам та має невірну кваліфікацію за частиною 2 статті 121 КК України, що потребує ретельного вивчення з метою недопущення судової помилки.

Захисник звертає увагу на те, що органом досудового розслідування та судом не надано жодної оцінки показанням обвинуваченого про те, що потерпілий перебував зранку у нього на подвір`ї, при цьому знаходився в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 знайшов у себе на подвір`ї потерпілого, який був в непритомному стані. Після того, як він привів потерпілого до тями, на запитання що сталося, останній сказав, що його побив бик у дворі. Обвинувачений спитав потерпілого, чи дав він води коровам та бику, на що останній відповів, що все зробив. Як виявилося, потерпілий обдурив обвинуваченого і останній двічі вдарив потерпілого ногою в груди та рукою в вухо. Через деякий час, враховуючи стан потерпілого, обвинувачений відвіз його до КНП «Лозівської центральної лікарні» в с. Катеринівка Харківської області. Пізніше стало відомо, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні.

Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що під час досудового слідства він повідомляв про це органам досудового слідства, намагався сказати це адвокату, але його ніхто не хотів слухати. Він звертався до прокурора під час проведення слідчого експерименту, поясняв йому, що дійсно двічі наніс удари потерпілому коли той стояв, один раз у верхню частину грудної клітини і один раз відкритою долонею правої руки у ліве вухо, тому від його дій не могло, і не може бути таких тілесних ушкоджень, які мали місце у потерпілого.

З метою перевірки показань обвинуваченого ОСОБА_7 у сторони захисту виникла необхідність звернутися до суду з клопотанням про доручення органу досудового розслідування відповідно до вимог статті 333 КПК України провести певні слідчі (розшукові) дії, а саме проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_7 , в процесі якого за участю судово-медичного експерта запропонувати обвинуваченому відтворити механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень за обставин, наведених ним під час судового розгляду, які мали місце 19.03.2020 року біля 17 години у дворі, де мешкає і працює обвинувачений за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами слідчого експерименту, залучити судово-медичного експерта для проведення додаткової судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставити необхідні питання, але судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Захисник зазначає, що під час допиту судово-медичного експерта ОСОБА_10 в судовому засіданні, останній не міг об`єктивно відповісти на питання про можливість отримання тілесних ушкоджень, які виявлені у потерпілого від крупної рогатої худоби, враховуючи їх локалізацію, характер нанесених ушкоджень, кількість та механізм. Крім того, просить звернути увагу суду апеляційної інстанції на покази обвинуваченого в частині намагання пояснити стороні обвинувачення, під час досудового слідства та в суді, що потерпілого побив бик, оскільки ці обставини залишилися не перевіреними.

Більше того, цим показанням треба надати відповідну оцінку, оскільки вони заслуговують на довіру, враховуючи те, що ОСОБА_7 був затриманий 20.03.2020 року о 21 годині 47 хвилин і перебував у Лозівському ВП ГУ НП в Харківській області, можливість спілкування з адвокатом з`явилась о 02 годині 21.03.2020 року під час проведення слідчого експерименту, тому можливо допустити факт морального тиску на обвинуваченого органами досудового слідства, що в свою чергу відобразилось на його показаннях у подальшому.

Захисник вважає, що для правильної кваліфікації дій обвинуваченого стосовно умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, органами досудового слідства неналежно встановлено не лише наявність умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а і чітко не визначено вид цього умислу, що призвело до помилкової кваліфікації дій обвинуваченого та зазначає, що враховуючи спосіб та обставини вчинення обвинуваченим протиправних дій чітко вбачається єдність умислу на заподіяння легких тілесних ушкоджень, а не на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, дійшов висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим злочину, згідно пред`явленого обвинувачення, надав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_8 , які містять твердження про неповноту судового розгляду, не надання судом першої інстанції належної оцінки можливості спричинення тілесних ушкоджень потерпілому биком та недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, на думку суду апеляційної інстанції мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з обраною лінією захисту, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Такі твердження апелянта повністю спростовуються об`єктивними відомостями, дослідженими судом першої інстанції під час судового розгляду за участю сторін та яким надано обґрунтована, правова оцінка у оскаржуваному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у інкримінованому йому злочині, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України не визнав, та пояснив, що 19.03.2020 потерпілий, який допомагав йому по господарству, вже з ранку перебував у стані алкогольного сп`яніння. Приблизно о 17 годині обвинувачений забрав з городу потерпілого вечеряти та пішов на кухню свого домоволодіння розігрівати вечерю, а потерпілому сказав, щоб той напоїв корів та бика. Приблизно через 20-30 хвилин обвинувачений вийшов на двір, де потерпілого не побачив і знайшов його на подвір`ї, біля собачої будки, непритомного, який був весь у грязі, навозі та крові. У потерпілого було ушкоджене обличчя, голова, бик був відв`язаний та ходив на луках за городом. Обвинувачений привів потерпілого до тями, на запитання, що сталося, потерпілий сказав, що його побив бик у дворі, після чого обвинувачений спитав, чи дав він води коровам та бику, на що потерпілий сказав, що він все зробив, але обвинувачений не повірив словам потерпілого та вирішив це перевірити. Він запропонував потерпілому піти разом з ним до корів, взяв відра з водою та налив коровам, які жадібно пили її і він зрозумів, що потерпілий його обманув, після чого обвинувачений двічі ударив потерпілого ногою в груди, від чого потерпілий впав та вдарився спиною об кормушку, а потім впав на бік. Після чого, обвинувачений підняв потерпілого та вдарив його рукою у вухо. Потім обвинувачений запропонував потерпілому поїсти, однак потерпілий відмовився, сказавши, що йому погано. Коли потерпілому стало гірше і він почав непритомніти, обвинувачений відвіз його до лікарні. Пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні. Також обвинувачений додав, що коли вони йшли до корів, щоб напоїти худобу, потерпілий декілька разів падав на землю, а обвинувачений його підіймав.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції на її спростування належним чином проаналізував і оцінив зібрані у справі докази, якими і обґрунтував своє рішення.

Колегія суддів вважає, що досудове розслідування та судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом, з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку й детально наведеними у вироку доказами.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, відсутності умислу на вбивство потерпілого та спричинення потерпілому тілесних ушкоджень биком, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є аналогічними тим, що перевірялись судом першої інстанції, яким надана відповідна правова оцінка, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції. Такі доводи захисника не знайшли свого підтвердження і під час апеляційного перегляду вироку суду.

Доводи захисника про неповноту судового розгляду та неналежну оцінку можливості спричинення потерпілому тілесних ушкоджень саме биком, а не обвинуваченим, колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно поклав в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_11 , яка хоча і не була безпосередніми очевидцем події, проте повідомила суду, що саме при зустрічі з ОСОБА_7 , на поставлене нею питання: «навіщо він вбив її брата?», обвинувачений відповів: «що не хотів його вбивати, та так вийшло», а також показання експерта ОСОБА_10 , який проводив експертне дослідження трупу потерпілого та надавав оцінку наявним у нього тілесним ушкодженням, їх локалізацію та характер спричинення.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 вказала, що вона є рідною сестрою потерпілого, приїхала до брата. Оскільки його вона не застала, привезену сумку залишила у однокласниці, яку попросила передати брату. Ввечері їй подзвонила подруга та повідомила, що брат у лікарні. Вона зателефонувала в реанімацію, лікар сказав, що брат не виживе. Через деякий час подзвонили, сказали, що брат помер. Охарактеризувала брата з негативної сторони, пояснила, що він вів аморальний спосіб життя, майже кожен день вживав спиртні напої, розповідав їй, що працює у ОСОБА_7 , гарно про нього відзивався, казав, що він його годує. Після похорон вона прийшла до ОСОБА_7 та запитала: «чому його вбив?», на що ОСОБА_7 відповів: «не хотів його вбивати, так вийшло». ОСОБА_7 виплатив їй 8700 грн. на поховання та 2000 грн. моральної шкоди.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_10 повідомив, що причиною смерті ОСОБА_9 є спричинені тілесні ушкодження по голові. Показання, які давав ОСОБА_7 при слідчому експерименті, відповідали локалізації та характеру спричинених тілесних ушкоджень, які були у потерпілого, не відповідала тільки кількість нанесених ударів. Виявлені тілесні ушкодження у потерпілого утворилися від дії тупого твердого предмету, якого саме (рука, нога або від тварини в даному випадку) не можна сказати. Крім того, характерних ушкоджень, які б могли утворитися від дій тварини на тілі потерпілого, виявлено не було. Кістки черепу у потерпілого були цілі, тому не можливо сказати з якою силою були нанесені удари. Враховуючи висновки судово-токсикологічної експертизи крові трупа ОСОБА_9 , при якій етиловий, метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутіловий, ізоаміловий спирти не виявлені, отже на момент смерті ОСОБА_9 був тверезий.

Також судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у:

- рапорті від 20.03.2020 р., згідно якого 20.03.2020 о 17:26 надійшло повідомлення від чергової медсестри Лозівської ЦРЛ про те, що з тілесними ушкодженнями доставлено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою АДРЕСА_2 , який знаходиться в реанімаційному відділенні Лозівської ЦРЛ;

- протоколі огляду місця події від 20.03.2020 р. та ілюстрованим матеріалом до нього, за участю обвинуваченого, власника домоволодіння, інспектора-криміналіста, в присутності понятих, з якого вбачається, що місцем огляду є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Територія домоволодіння огороджена металевим парканом. Вхід на територію здійснюється через металеві ворота. На відстані 5 метрів від вхідних воріт зліва, знаходиться одноповерховий будинок. Справа від будинку на відстані 4-х метрів знаходяться дерев`яні господарчі споруди. За будинком на відстані 4-х метрів знаходиться цегляний сарай, який розділений на 4 частини, в яких знаходиться худоба, а саме корови. Вхід до сараю АДРЕСА_3 здійснюється через дерев`яні одностворчаті двері. На момент огляду в сараї, розміром 3 х 4 м знаходяться дві корови, в дальній частині сараю знаходяться ясла. Дерев`яна підлога вкрита соломою та навозом. Зі слів ОСОБА_7 , 19.03.2020 р. він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 у вказаному сараї біля ясел. На відстані 5 м від вхідних дверей до будинку на території домоволодіння знаходиться дерев`яний сінник, вхід до якого здійснюється через дерев`яні двері. В сіннику знаходяться тюки сіна. Зі слів ОСОБА_7 в сіннику на сіні лежав гр-н ОСОБА_9 після спричинення йому тілесних ушкоджень. Під час ретельного огляду сінника будь-яких нашарувань речовин бурого кольору не виявлено. В ході огляду місця події ОСОБА_7 добровільно видав свій одяг, в якому він знаходився 19.03.2020, коли спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , а саме светр в`язаний чоловічий, синього кольору, спортивні брюки чоловічі, забруднені калоші чорного кольору, 44 розмір, на правій колоші мається речовина бурого кольору;

- протоколі огляду місця події від 20.03.2020 р. та ілюстрованим матеріалом до нього, з якого вбачається, що місцем огляду є палата інтенсивної терапії, яка знаходиться в Лозівській ЦРЛ в с. Катеринівка, Лозівського району. При вході до палати зліва знаходиться ліжко, на якому виявлено труп ОСОБА_9 . Труп лежить на спині, обличчям догори. На лівій бровній дузі мається забита рана, в лівій навколо очній дільниці синець, на лівій вушній раковині синець, на спинці носа та лобі садна;

- постанові про визнання речових доказів та приєднання їх до кримінального провадження від 21.03.2020 р., згідно якої були визнані речовими доказами по кримінальному провадженню: светр, спортивні штани та калоші зі слідами РБК, які належать ОСОБА_7 ;

- ухвалі Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25.03.2020 р., відповідно до якої був накладений арешт на майно вилучене у ОСОБА_7 під час проведення огляду місця події 20.03.2020 р., а саме в`язаний светр, спортивні штани та калоші зі слідами РБК ;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 21.03.2020 р. за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_12 , та відтвореним у судовому засіданні DVD-диском, з яких вбачається, що в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 добровільно пояснив та показав, як він спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Так «19.03.2020 р. близько 05:30 до ОСОБА_7 прийшов ОСОБА_9 , який допомагав по господарству, вони пішли волочити огород, вправились близько 16:00. Потерпілий пішов напувати корів, а підозрюваний готувати їжу. Через деякий час ОСОБА_7 вийшов у двір, де знаходився ОСОБА_9 , який нічого не робив, та почав казати, що вже все зробив. На запитання чи дав він води коровам, ОСОБА_9 відповів, що так. ОСОБА_7 вирішив перевірити та набравши два відра води і ще приніс два відра. ОСОБА_7 зрозумів, що ОСОБА_9 його обманює, перебуваючи в сараї у них виник словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_7 правою ногою наніс один удар в грудну клітину ОСОБА_9 , від чого він вдарився спиною об дерев`яну кормушку та впав на дерев`яну підлогу, при цьому вдарився головою. ОСОБА_7 підійшов та наніс близько 6 ударів ногами в область голови та близько 4 ударів ногами по тулубу ОСОБА_9 . Через деякий час ОСОБА_9 встав та хитаючись пішов до колодязя так як хотів пити. Вийшовши з сараю, він попив води у колодязя, та без будь-яких на те причин обличчям вперед, впав на асфальтне покриття. ОСОБА_7 підняв його, на запитання, що сталося, ОСОБА_9 сказав, що він піде до дому. Після чого зробивши ще декілька кроків, ОСОБА_9 впав на коліна та знову обличчям на асфальт. ОСОБА_7 піднявши ОСОБА_9 , завів його до приміщення, де знаходилося сіно, поклав його щоб він відпочив та пішов до хати. Наступного дня близько 6:00 ОСОБА_7 зайшов до приміщення де лежав ОСОБА_9 та побачив, що він не на що не реагує, хрипить. ОСОБА_7 почав перевіряти пульс. Після чого ОСОБА_7 поклав ОСОБА_9 до свого автомобіля ВАЗ 21011 та хотів поїхати до лікарні, однак одразу не поїхав так як боявся та надіявся, що ОСОБА_9 прийде до тями , але так як йому краще не ставало та він привіз ОСОБА_9 . Лозівської ЦРЛ. Висновком експерта № 12-17/62-ЛЗт/20, експертиза почата 21.03.2020 року, експертиза закінчена 27.04.2020 р., з висновків якого вбачається, що причиною смерті гр-на ОСОБА_9 , 1970р.н. стало гостре порушення мозкового кровообігу, зумовлено тупою травмою голови з крововиливом під оболонки головного мозку;

- наданої медичної карти стаціонарного хворого № 795, відповідно до якої біологічна смерть гр-йа ОСОБА_9 , 1970р.н. наступила о 20:05 20.03.2020 року, що не суперечить судово-медичним даним, отриманим під час експертизи його трупу;

- проведеною експертизою трупа гр-на ОСОБА_9 , 1970р.н відповідно до якої встановлені наступні тілесні ушкодження:

- закрита черепно-мозкова травма у вигляді синців в лівій навколоочній ділянці (6 x 3,5 см), на лівій вушній раковині (6 x 4 см), на лівій щоці (5 x 3,5 см), в правій виличній ділянці (4 x 3 см), на правій вушній раковині (5 x 3 см), в правій скроневій ділянці ( 8 x 5 см), забитої рани на лівій бровній дузі в ділянці зовнішньої її третини (1,9 x 0,1 см), крововиливів в м`які тканини голови на всьому протязі лобової ділянки (11 x 6 см), в тім`яній ділянці по серединній лінії (6 x 4 см), в лівій скроневій ділянці (4 x 3 см), в правій скроневій ділянці (8 x 6см) темно-червоного кольору, глибиною до 1 см (найбільша вираженість і товщина крововиливу в правій скроневій ділянці), крововиливів під оболонки головного мозку;

- закрита тупа травма грудної клітини: синці на правій бічній поверхні грудної клітини в області проекції 4-7 ребер по передній пахвовій лінії (11 x 7 см), на лівій бічній поверхні грудної клітини в області проекції 6-8 ребер по середній пахвовій лінії (8 x 6 см), закриті прямі переломи ребер: зправа 2,3,4,5,6 по передній пахвовій лінії, 7,8 по задній пахвовій лінії, 9,10,11 по лопатковій лінії; зліва 5,8 по середній пахвовій лінії, 9,10,11 по лопатковій лінії (переломи 9,10 ребер зліва є проникаючими в плевральну порожнину);

- синці на тильній поверхні лівої кисті в області проекції 2-4 п`ясних кісток (6 x 4,5см) і на зовнішній поверхні лівого кульшового суглобу (7 x 3 см).

Вищевказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих (тупого) твердих предметів, які не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей і були спричинені в строк, вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

За ступенем тяжкості: вищевказана травма голови з крововиливом під оболонки головного мозку за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (згідно пункту 2.1.3. Г Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.); закриті переломи ребер - це середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, адже для консолідації (зрощення) даних переломів необхідний строк більш ніж 21 день (згідно пункту 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.); синці - це легкі тілесні ушкодження (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.).

Мається прямий причинно-наслідковий зв`язок між тілесними ушкодженнями, встановленими при експертизі трупа гр-на ОСОБА_9 і настанням його смерті.

Також під час проведеної експертизи трупа гр-на ОСОБА_9 встановлені тілесні ушкодження від надання медичної допомоги - катетеризації вен лівого передпліччя, дренування лівої плевральної порожнини, лапароцентезу.

Висновки судово-токсикологічної експертизи: при судово-медичній експертизі крові трупа гр-на ОСОБА_9 етиловий, метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутіловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені.

Тілесні ушкодження, що мали місце у ОСОБА_9 не могли утворитися при падінні його з висоти власного росту з приданим тілу прискоренням з подальшим ударом на будь-яку виступаючу, плоску поверхню або асфальтне покриття.

Всі тілесні ушкодження, що виявлені на трупі ОСОБА_9 (за винятком тих, що утворилися внаслідок медичних маніпуляцій) були спричинені йому в період однієї події, не виключено, що в строк, зазначений в постанові слідчого.

Травма голови є саме тим тілесним ушкодженням, яке зумовило настання смерті гр- на ОСОБА_9 , всі ж інші тілесні ушкодження, що виявлені в ході експертизи трупа є супутніми.

Людина відразу після отримання таких тілесних ушкоджень, які виявлені на трупі гр-на ОСОБА_9 зазвичай втрачає свідомість і не може здійснювати будь-які самостійні дії.

Тілесні ушкодження, що мали місце у гр-на ОСОБА_9 не відобразили в собі індивідуальних особливостей предмету (предметів), яким вони били спричинені, а отже і неможливо достовірно сказати від дії яких саме тупих твердих предметів вони утворилися, але не виключено, що від ударів кулаками або ногами нападника.

Не мається достатніх судово-медичних даних для висловлювання про взаєморозташування нападника і гр-на ОСОБА_9 під час спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження, що мали місце у гр-на ОСОБА_9 утворилися від не менш як від 18 (вісімнадцяти) травматичних впливів (ударів) тупим (тупими) твердим предметом.

Травма голови, що мала місце у гр-на ОСОБА_9 відноситься до тілесного ушкодження, небезпечного для життя.

Синець на тильній поверхні лівої кісті в області проекції 2-4 п`ясних кісток за своєю локалізацією не виключає можливості утворення під час самооборони гр-на ОСОБА_9 . Інших будь-яких тілесних ушкоджень, які по своїй локалізації вказують на можливість свого утворення в ході боротьби або самооборони гр-на ОСОБА_9 при експертизі його трупа не встановлено.

Показання, надані підозрюваним ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 21.03.2020 в цілому не суперечать судово-медичним даним в частині локалізації, характеру і механізму спричинення тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_9 , але є невідповідність в кількості нанесених ударів;

- висновку експерта № 12-14/64-ЛЗ/20, відповідно до якого експертиза почата 23.03.2020 року, експертиза закінчена 24.03.2020 р., з висновків якого вбачається, що в ході судово-медичної експертизи гр.-на ОСОБА_7 , 1971 року народження, будь-яких видимих тілесних ушкоджень не виявлено. Крім того в експертизі зазначено, що зі слів потерпілого відомо: «19.03.2020 року ввечері в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , спричинив тілесні ушкодження гр-ну ОСОБА_13 , наносив численні удари взутими ногами по різним частинам тіла. ОСОБА_9 же тілесних ушкоджень не спричиняв. Скарг в даний час не має.»;

- висновку експерта № 14/745-Дм/20, експертиза почата 06.04.2020 року, експертиза закінчена 10.04.2020 р., з якого вбачається, що кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. На парі колош (об`єкти № № 1-7), вилучених в ході проведення огляду місця події за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_7 , знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином можна вважати, що дана кров відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В та походження її від ОСОБА_9 не виключається;

- протоколі № 23/86 затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 20.03.2020 р., згідно якого ОСОБА_7 фактично був затриманий 20.03.2020 р. о 20:00 год. та ознайомившись з підставами затримання та правами та обов`язками затриманого ОСОБА_7 пояснив: що він свою вину визнає і щиросердно у всьому розкаюється. 19.03.2020 року близько 17:00 години, він перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні сараю, в ході сварки з гр. ОСОБА_9 наніс йому один удар ногою по тулубу, від якого останній впав та вдарився спочатку спиною об дерев`яну поверхню, а потім вдарився головою об дерев`яну підлогу, далі ОСОБА_7 наніс йому близько 5-6 ударів ногами по різним частинам тіла, після чого через декілька хвилин, ОСОБА_9 піднявшись намагався піти до виходу із сараю, але пройшовши кілька кроків впав на землю. Далі ОСОБА_7 пройшовшись по території домоволодіння знову впав на землю. Після цього ОСОБА_7 з метою того, щоб ОСОБА_9 прийшов до тями поклав його в сінник. Вранці 20.03.2020 року ОСОБА_7 побачив, що ОСОБА_9 стало гірше вирішив відвезти його до лікарні;

- ухвалі Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 березня 2020 р., згідно якої, з урахуванням показань ОСОБА_14 , який вину визнав у повному обсязі, співпрацював зі слідством, сам доставив потерпілого до лікарні, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково. Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного мешкання;

- висновку судово-психіатричного експерта № 64 від 01.02.2022, згідно якого ОСОБА_7 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_7 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, у застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує;

- постанові ТУ ДБР у м. Полтаві про закриття кримінального провадження від 29.10.2021 р., згідно якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000508 від 07.10.2020 за частиною 2 статті 365 КК України на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю у діях окремих працівників поліції Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 365 КК України, було закрито.

Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність будь-яких законних підстав не довіряти показанням потерпілої, експерта, оскільки вони логічні, послідовні, повністю відповідають іншим матеріалам кримінального провадження, та у своїй сукупності надають повну картину вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.

Колегія суддів вважає, що зазначені докази сумнівів у їх достовірності не викликають, викладені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого ним діяння, врахував спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому, поведінку винного після вчиненого злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно встановлено характер вчинених ОСОБА_7 дій, який протягом певного часу наносив ОСОБА_9 численні удари ногами в область голови та тулуба, заподіявши закриту черепно-мозкову травму, яка виразилась множинними синцями обличчя, крововиливом під оболонки головного мозку, закриту тупу травму грудної клітини, та правильно врахував, що між цими діями обвинуваченого, які були активними, та їх наслідками, у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, існував прямий причинний зв`язок. Наведені обставини у своїй сукупності свідчать, що обвинувачений умисно завдаючи удари в життєво важливі органи ОСОБА_9 , розраховував на такі можливі наслідки, від яких здоров`ю ОСОБА_9 буде спричинено тяжку шкоду, тобто діяв щодо первинних наслідків з прямим умислом, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 19.03.2020 умисно спричинив ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, які стали причиною його смерті, яка знаходиться у причинному зв`язку з отриманими ним 19.03.2020 тяжкими тілесними ушкодженнями. Щодо наслідків спричинених обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть потерпілого, то має місце необережна форма вини ОСОБА_7 , оскільки, завдаючи потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, обвинувачений не передбачав можливість настання смерті потерпілого, але повинен був і міг це передбачити.

Таким чином, умисні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , вчинив саме ОСОБА_7 , а не бик, на чому наполягав обвинувачений. Невизнання своєї вини в інкримінованому злочині, суд апеляційної інстанції розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги захисника про здійснення на обвинуваченого ОСОБА_7 фізичного та психологічного впливу співробітниками поліції, що могло бути підставою зізнання обвинуваченим у скоєні інкримінованого злочину, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що спростовуються постановою ТУ ДБР у м. Полтаві від 29.10.2021, згідно якої старшим слідчим другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтави, були перевірені вказані твердження обвинуваченого, однак будь-яких підтверджень застосування до ОСОБА_7 заходів психологічного чи фізичного впливу, встановлено не було.

Згідно висновку експерта № 12-14/64-ЛЗ/20, підтвердженого експертом у судовому засіданні, в ході судово-медичної експертизи ОСОБА_7 будь-яких видимих тілесних ушкоджень не виявлено.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що потерпілий ОСОБА_9 в день отримання тілесних ушкоджень перебував в стані алкогольного сп`яніння спростовуються висновком судово-токсикологічної експертизи крові трупа ОСОБА_9 , відповідно до якої, етиловий, метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутіловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирт не виявлені.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, враховуючи, що судом повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Версія та доводи захисника ОСОБА_8 про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, та спричинення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень биком, а не ОСОБА_7 , мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, що спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, що є підставою для відмови у задоволенні його апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, не встановлено під час його апеляційного перегляду.

Керуючись статтями 405; пунктом 1 частини 1 статті 407; 418; 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: