Справа № 236/341/22
Провадження № 1-кп/202/443/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого

(врежимі відеоконференцзв`язку) - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000007 від 04 січня 2022 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Лиман, Донецької області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 31 грудня 2021 року близько о 14 годині 00 хвилин, шляхом вільного доступу, через прохід витяжної колії, призначений для руху потягів, проник на огороджену та охоронювану територію підприємства структурного підрозділу Лиманська колійна машинна станція філії «Центр з обслуговування та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця», розташованої за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Свободи, 1 де побачив, на залізничній колії портальну платформу № 19412683 призначену для перевезення рейко-шпальної решітки та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з зазначеної платформи ролик УСО типу ІІ, чим заподіяв матеріальні збитки на суму 1962 грн. 04 копійки. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 з місця події зник.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою за вчинення ним кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що від дійсно 31 грудня 2021 року близько о 14 годині 00 хвилин, проник на огороджену та охоронювану територію підприємства структурного підрозділу Лиманська колійна машинна станція філії «Центр з обслуговування та ремонту колії» АТ «Укрзалізниця», розташованої за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Свободи, 1 та викрав з зазначеної платформи ролик УСО типу ІІ, про що щиро розкаявся, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України, про що надано письмову заяву.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження № 0000007, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 (а.к.п. 45-52); постановою про залучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів та їх зберігання від 06 січня 2022 року (а.к.п. 19); висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 06/01 по кримінальному провадженню № 0000007 складеного 11 січня 2022 року, яким визначено вартість викраденого майна, а саме ролика УСО-4 типу ІІ у сумі 1962 грн. 04 коп. (а.к.п. 36-39) та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), поєднаної з проникненням у сховище.

Вирішуючи питання, щодо покарання, суд виходить із ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, вину у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенню визнав повністю та щиро розкаявся, що суд відносить до пом`якшуючих його вину обставин.

За таких обставин суд, вважає що обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести міру державного примусу пов`язану з позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, бо саме така міра покарання є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.: 349; 373; 374; 615 ч. 15 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, здати на зберігання паспорти дозволяючи виїзд з України.

Речові докази повернути потерпілому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Головуючий суддя: ОСОБА_1