Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/2145/23
Номер провадження 1-кс/530/617/23

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2023 р. м. Зіньків

Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 за участі cекретаря ОСОБА_2 , скаржниці ОСОБА_3 - розглянувши в м. Зіньків Полтавської області скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.08.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.08.2023 року за №0000176 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 182 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Зіньківського районного суду Полтавської області із скаргою звернулася ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.08.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.08.2023 року за №0000176 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 182 КК України.

Скаржник, в скарзі посилається на те, що дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000176 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 182 КК України про те, що 07.08.2023 року до ВП №4 Полтавського РУП надійшла ухвала Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.08.2023 року про зобов`язання посадових осіб ВП №4 внести відомості до ЄРДР за ст.182 КК України за заявою ОСОБА_3 про те, що громадянка ОСОБА_5 здійснила відеозйомку заявниці без її дозволу та розмістила даний відеозапис в інтернет-мережі Фейсбук. 30.08.2023 року дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 була винесена постанова про закриття кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 від 08.08.2023 року за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 182 КК України у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.182 КК України - на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Постанову про закриття кримінального провадження №0000176 ОСОБА_3 отримала 23.12.2023 року та не згодна з даною постановою. Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження №0000176 від 08.08.2023 року за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 182 КК України винесена передчасно та порушує вимоги чинного КПК України . У зв`язку з цим, ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою в якій просить слідчого суддю скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.08.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.08.2023 року за №0000176 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 182 КК України.

в судове засідання 28.12.2023 року дізнавач сектору дізнання відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_4 не зявився, надіслав до суду клопотання про розгляд скарги за його відсутності в задоволенні якої просив відмовити, скаржник ОСОБА_3 у судове засідання з`явилася.

Скаржниця ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала , що вона вважає , що ОСОБА_5 не мала права робити зйомку та викладати її в інтернет , оголосити в якому селі велася відеозйомка , також вказала що їй не сподобалось все це , оскільки вона була у домашньому одязі , вказала що дізнавач не допитав на її думку ОСОБА_5 та її батька ОСОБА_6 , оскільки вони відмовились надавати пояснення пославшись на статтю Конституції , також не зазначений та не вилучений прилад з якого здійснювалась трансляція . На запитання суду яким чином міг допитати дізнавач ОСОБА_5 та ОСОБА_6 коли вони відмовились від давання пояснень в розумінні ст. 63 Конституції України - не змогла відповісти. Також на запитання суду уточнила , що дійсно кримінальне провадження було внесено тільки за ухвалою слідчого судді , також на запитання суду відповіла що у цивільному судочинстві із позовом про захист честі та гідності щодо ОСОБА_5 вона не зверталась.

Суд вивчивши скаргу, та додані документи , приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.08.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.08.2023 року за №0000176 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 182 КК України, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

П.1 ч.1ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.401 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Відповідно п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова дізнавача має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.

Як було встановлено в судовому засіданні постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.08.2023 року закрито кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР 08.08.2023 року за №0000176 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 182 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.182 КК України - на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст.2, 284 КПК України).

При цьому, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження в справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України процес доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статі, покладається на слідчого, прокурора (ст. 92 КПК України).

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 93 КПК України).

Частиною 4 статті 38 КПК України передбачений обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зокрема, оскаржувана постанова містить зміст обставин, які є підставами для прийняття такого рішення, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення Кримінального процесуального кодексу України.

Як свідчать докази, що містяться в матеріалах скарги , дізнавач провів всі першочергові та необхідні слідчі дії, надав оцінку наявним доказам, всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі обставини кримінального провадження, в тому числі вжив необхідних заходів, передбачених КПК України, щодо витребування необхідних документів та інформації в межах предмету розслідування. А саме дізнавачем відібраті пояснення у всіх присутніх які знаходились у місці конфлікту та зйомки , а саме у скаржника ОСОБА_3 , її матері ОСОБА_7 , також відбирав пояснення у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які від дачі показань відмовились в розумінні ст. 63 Конституції України. Слідчий суддя вважає, що під час розслідування кримінального провадження дізнавач вичерпав існуючі можливості щодо збирання, дослідження, аналізу та перевірки вже отриманих доказів у кримінальному провадженні, а також належного допиту заявника з усіх зазначених ним обставин, свідків, провів огляд відеозапису викладеного на сторінці акаунту ОСОБА_5 в інтернет мережі Фейсбук за 23.07.2023 року ,в ході якого встановлено, що інформації про особу ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в даному відеозаписі не міститься, а відтак провів всі необхідні та можливі у даному випадку слідчі та процесуальні дії. Аналіз зібраних доказів дозволяє зробити висновок, що виконувати будь-які інші слідчі дії не є доцільним, а також здобути нові будь-які докази в даному кримінальному провадженні не є можливим.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи скарги про те, що постанова дізнавача є передчасною з підстав неповноти і необ`єктивності досудового розслідування, процесуальних порушень тощо, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять переконливого обґрунтування, яким чином проведення подальших слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України.

Крім того заявником в скарзі не зазначено які необхідно здійснити слідчі (розшукові) та процесуальні дії за наявності вже встановлених і перевірених обставин та зібраних у провадженні доказів. А відтак, такі посилання на незаконність рішення за результатами досудового розслідування, юридично неспроможні.

Отже під час дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено, що дізнавачем проведено ряд необхідних слідчих дій та не встановлено причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 182 КК України щодо проведення відеозйомкти приватного життя ОСОБА_3 та розповсюдження в соціальній мережі Фейсбук|, а тому висновок дізнавача є обгрунтованим з посиланнями на норми чинного законодавства.

Тобто за результатами досудового розслідування 30.08.2023 року дізнавачем прийнято рішення про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.08.2023 року за №0000176 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 182 КК України відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального проступку

Відповідно до положень п. 7 ч. 2 ст. 401 КПК України, дізнавач уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

При цьому, у розумінні ст. 283 КПК України закриття кримінального провадження є однією з форм його завершення. Потерпілий у кримінальному провадженні має право оскаржити прийняте процесуальне рішення про закриття до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. ст. 303-307 КПК України, або прокурору в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 284 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги , та з огляду на викладене вбачається, що дізнавачем, за процесуального керівництва прокурора Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури, було проведено всі необхідні слідчі дії для встановлення всіх необхідних обставин, та істини в кримінальному провадженні.

Порівнюючи, ознаки складу кримінального правопорушення та фактичні обставини, встановлені під час досудового розслідування, дізнавач обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність у даній події ознак складу кримінального правопорушення, тобто скаржник ОСОБА_3 , фактично не згідна з прийнятим рішенням дізнавача, а не з досудовим розслідуванням кримінального провадження, для спростування зазначених у висновку обставин доказів не надає, а лише звинувачує дізнавача у необгрунтованості прийнятого ним рішення.

Таким чином, матеріали кримінального провадження та скарги не містять даних, які б ставили під сумнів висновки дізнавача , а неповнота досудового розслідування не встановлена.

Отже, слідчий суддя вважає, що дізнавачем однозначно доведено правові підстави для ухвалення оскаржуваного рішення - постанови від 30.08.2023 року, воно є обґрунтованим, при цьому засоби для встановлення спірних обставин було досудовим слідством повністю використано, а висновки дізнавача про необхідність закриття даного кримінального провадження умотивовані на основі аналізу наявних у справі матеріалів.

Слідчий суддя звертає увагу, що в своїй скарзі на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 не зазначила, в чому полягає неповнота досудового розслідування, зокрема які слідчі (розшукові) дії, що можуть мати суттєве значення для досудового розслідування, не були проведені дізнавачем. Посилання на те що постанова є передчасною та такою що порушує вимоги чинного КПК України не спростовують законність рішення дізнавача про закриття кримінального провадження, оскільки це жодним чином не позначилося на повноті досудового розслідування та правильності висновку дізнавача. Крім, того посилання скаржника на неповноту дослідження слідчим фактичних обставин, з яким пов`язує вчинення кримінального правопорушення, що, на її думку, мало місце, не можуть бути прийняті до уваги, зважаючи на те, що фактичні обставини були встановлені дізнавачем в обсязі, достатньому для прийняття законного та обґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Аналізуючи зміст оскаржуваної постанови з огляду на наведені в скарзі доводи, слідчий суддя погоджується з висновком дізнавача, викладеним у його рішенні, який ґрунтується на зібраних матеріалах під час проведення досудового розслідування.

Указане рішення дізнавача відповідає вимогам кримінального процесуального закону та фактичним обставинам справи, встановленим за наявними в провадженні матеріалами, на підставі яких дізнавач дійшов правильного висновку, що об`єктивно встановлені під час досудового розслідування обставини, виключають провадження у справі й обумовлюють її закриття.

Погоджуючись з указаним процесуальним рішенням, слідчий суддя також не висловлює свою позицію стосовно інших доводів скаржника щодо недоліків досудового розслідування, які не спростовують установлених органом досудового розслідування обставин, що виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття, і не впливають на правильність прийнятого дізнавачем рішення.

Таким чином, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши обставини провадження, які відомі на час розгляду скарги, наявні матеріали та докази з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, керуючись законом, слідчий суддя дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, а тому в задоволенні скарги слід відмовити у повному обсязі.

Частиною 3ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ч.4 ст.401, 303,304,306,307, 309,372,369-372 КПК України , слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30.08.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 08.08.2023 року за №0000176 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 182 КК України - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1