Житомирський апеляційний суд
Справа №935/559/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали контрольного провадження №935/559/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07 січня 2024 року включно із визначенням розміру застави, що становить 134200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що він незаконно продовжує триматися під вартою. Зазначає, що при вирішенні питання про запобіжний захід суд не врахував його стан здоров`я, те, що він потребує медичної допомоги. Вказує, що працівники Коростишівської поліції, які проводили досудове розслідування, застосовували до нього фізичне насильство, а тому просить притягнути їх до відповідальності та зобов`язати негайно повернути йому його документи, які були вилучені працівниками поліції.

В ухвалі суду зазначено, що в провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи тим, що ризики, які існували на час обрання/продовження запобіжного заходу не зменшилися, судовий розгляд після скасування вироку суду та призначення нового розгляду не розпочато, тому наявні достатні підстави для продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання у подальшому переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілу та свідків.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке є тяжким, доведеності прокурором ризиків, передбачених п.1,3,5 ст.177 КПК України, а саме : можливість переховування обвинуваченого під тяжкістю можливого покарання, незаконного впливу на потерпілу та свідків, які проживають в одному населеному пункті та їх ще не допитано судом, та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки він раніше судимий, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зважаючи на те, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст.331 КПК України вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема, у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження №935/559/23, в провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження №0000070 від 20.02.2023 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

Крім того, відповідно до п.2 ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Таким чином, судом першої інстанції належно досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та суд дійшов обґрунтованого висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання під вартою обвинуваченого.

Враховуючи доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою до обвинуваченого та наявності ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду; можливість незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Ризик переховування від суду підтверджується тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі, а тому під тяжкістю можливого покарання може вчинити вказані дії.

Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків доводиться тим, що справа перебуває на розгляді в суді першої інстанції і вказані особи ще не допитані, а тому з метою уникнення відповідальності у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, він може впливати на вказаних осіб.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обгрунтований тим, що ОСОБА_7 раніше судимий за ч.3 ст.299 КК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, як судом першої інстанції так і колегією суддів враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків (не одружений, утриманців не має) та постійного джерела доходів, оскільки офіційно не працевлаштований, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, свідчать про обґрунтованість продовження судом першої інстанції запобіжного заходу у виді тримання під вартою та наявність зазначених ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що іншій більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому вважає неможливим застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не має.

Водночас, колегія суддів звертає увагу процесуального прокурора ОСОБА_6 на заяви обвинуваченого щодо застосування до нього неправомірних дій з боку працівників Коростишівської поліції, вилучення у нього певних документів (паспорту, трудової книжки та коду ІНН), та вважає за необхідне на підставі ч.1 ст.206 КПК України зобов`язати вказаного прокурора організувати перевірку вказаних фактів відповідно до вимог ст.214 КПК України.

Також колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на клопотання обвинуваченого щодо призначення судом судової психіатричної експертизи з метою з`ясування його стану здоров`я, що підлягає вирішенню під час судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки колегія суддів позбавлена можливості розгляду даного клопотання відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України з врахуванням обмежень, передбачених ст.422-1 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 07 січня 2024 року включно із визначенням розміру застави, що становить 134200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень - без зміни.

На підставі ч.1 ст.206 КПК України зобов`язати процесуального прокурора Родомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_6 організувати перевірку заяви (усної) обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неправомірних дій (застосування фізичного насильства та зникнення речей) працівників ВП №2 м.Коростишів ГУ НП в Житомирській області під час затримання в межах кримінального провадження №0000070 від 20.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :