233 № 233/450/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянув клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000035 від 22 січня 2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Костянтинівського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000035 від 22 січня 2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що СД ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області проводиться дізнання по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 22 січня 2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході проведення дізнання було встановлено, що 22 січня 2024 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що біля буд. АДРЕСА_1 , було зупинено автомобіль під керуванням військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на законну вимогу працівника поліції пред`явив посвідчення водія, яке не відповідає зразкам аналогічних документів, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Після зупинки ОСОБА_4 надав ОСОБА_5 посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 09 листопада 2023 року ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при перевірці серії та номеру вказаного водійського посвідчення було встановлено, що за відомостями бази ГСЦ МВС такий документ не існує, таким чином посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає зразкам аналогічних документів, що перебувають в офіційному обігу на території України.

22 січня 2024 року , в період часу з в період часу з 11 години 40 хвилин до 12 години 02 хвилин, в ході проведення у встановленому законом порядку огляду місця події на ділянці місцевості, розташованій на відкритій ділянці місцевості біля буд. № 3 по вул. Братів Котельнікових м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, ОСОБА_4 на вимогу дізнавача СД ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області добровільно надав без письмового дозволу для огляду посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 09 листопада 2023 року ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було поміщено до сейф-пакету № PSP 1396647 та вилучено до СД ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Відповідно ч. 5 ст. 237 КПК України, виявлені під час огляду місця події, вищевказаний документ вилучено до ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Вилучене в ході огляду місця події посвідчення водія посвідчення водія посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 09 листопада 2023 року ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою дізнавача СД ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Наразі, наявні всі підстави вважати, що вилучене в ході огляду майно, є речовим доказом про кримінальному провадженню, тобто є матеріальним об`єктом, який містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є знаряддям вчинення злочину.

Беручи до уваги вищезазначене та те, що вказане вище майно є речовим доказом та має суттєве значення по кримінальному провадженню, а також, що незастосування заборони на користування вищезазначеним майном, а також заборони розпоряджатися таким майном може надати власнику майна можливість приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі вищезазначеного майна, прокурор просив накласти арешт на вказане майно.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання надав заяву з проханням розглянути клопотання у його відсутність, підтримавши останнє за викладених в ньому обставин.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань про відкладення або перенесення розгляду справи суду не надавав. Обов`язок щодо повідомлення останнього покладався на представників органу досудового розслідування, про що надано відповідний рапорт.

Не явка всіх вищезазначених учасників кримінального провадження, відповідно до ч.1 ст.172КПК України, не є перешкодою для розгляду клопотання.

Вивчивши доводи клопотання та надані до суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що СД ВП №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000035 від 22 січня 2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом того, що 22 січня 2024 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що біля буд. АДРЕСА_1 , було зупинено автомобіль під керуванням військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на законну вимогу працівника поліції пред`явив посвідчення водія, яке не відповідає зразкам аналогічних документів, що перебувають в офіційному обігу на території України.

Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000035 від 22 січня 2024 року, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Згідно з ч.3 ст.233 КПК України, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, достатні підстави вважати, що воно, зокрема, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається, зокрема, підозрюваний, треті особи.

Вивчивши доводи клопотання та надані до суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про арешт майна, з огляду на таке.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Постановою дізнавача СД Костянтинівського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 від 22січян 2024 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000035 від 22 січня 2024 року посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 09 листопада 2023 року ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В поданому клопотанні доведено, що встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегло на собі його сліди, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметом, що було об`єктом кримінально протиправних дій.

Повернення посвідчення водія НОМЕР_2 , видане 09 листопада 2023 року ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власнику може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні, оскільки у разі повернення зазначеного майна власнику можуть бути вчиненні дії, направлені на його приховування, пошкодження чи знищення, що взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені.

Враховуючи вищевикладене, подане клопотання про арешт майна є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 167, 170 - 173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000035 від 22 січня 2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт шляхом обмеження відчуження, розпорядження та користування на майно, яке вилучене 22 січня 2024 року, в період часу з 11 години 40 хвилин до 12 години 02 хвилин в ході проведення у встановленому законом порядку огляду місця події на ділянці місцевості, розташованій на відкритій ділянці місцевості біля буд. № 3 по вул. Братів Котельникових м. Костянтинівка Краматорського району Донецької області, а саме на посвідчення водія НОМЕР_2 , виданого 09 листопада 2023 року ТСЦ 8041 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поміщеного до сейф-пакету PSP 1396647 та вилучено до СД ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Вищевказане арештоване майно зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000035 від 22 січня 2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Копію ухвали направити прокурору ОСОБА_3 , власнику майна ОСОБА_4 .

На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя