В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2023 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_4

представник потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0002137 від 26.07.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Львів, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 14.07.2023 вироком Галицького районного суду м.Львова за ч.4 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2023 приблизно о 14:00год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину «Сільпо», яке розташоване в ТЦ «Forum Lviv», що за адресою: м. Львів, вул. Під Дубом, 7Б, під час дії воєнного стану в Україні, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав у ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi Note 11» вартістю 7706,00грн., який знаходився у правій зовнішній кишені рюкзака, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив, що обставини справи повністю відповідають вказаному в обвинувальному акті. Пояснив, що таємно викрав у потерпілої мобільний телефон через тяжке матеріальне становище. В подальшому вказаний телефон продав, а отриманими від продажу грошима розпорядився на власний розсуд.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_6 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують його особу.

За викладених вище обставин суд, допитавши обвинуваченого, вважає, що вина ОСОБА_6 доведена, а його дії слід кваліфікувати як викрадення чужого майна (крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану), відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.185 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує:

-ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке віднесено кримінальним законом до тяжких злочинів, згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, які містяться в ст.12 КК України;

- особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, на момент вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував;

-наявність обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 - щире каяття;

-наявність обставини, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових злочинів можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства і тому обирає покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, встановленої для даного виду покарання, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування більш м`якого виду покарання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Так, вироком Галицького районного суду м.Львова від 14.07.2023 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.4. ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за вказаним вироком судом частково було приєднано невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду міста Львова від 09.03.2023 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Враховуючи, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 вчинив злочин після постановлення вироку Галицького районного суду м. Львова від 14.07.2023 року, однак до повного відбуття покарання за вказаним вироком, остаточне покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими ч.1 ст.71 КК України, а саме до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Призначене покарання, на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Стосовно пред`явленого представником потерпілої ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 до обвинуваченої цивільного позову про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди, то такий підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положення ст. 22 ЦК України встановлюють, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно частин першої-третьої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 статті 1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Встановлено, що спричинені ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 матеріальні збитки на загальну суму 7706 гривень складаються з вартості викраденого у потерпілого майна.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ч. 6 ст. 100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду міста Львова від 14.07.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.

Цивільний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду у сумі 7706 гривень.

Речові докази:

-DVD-R диски,- зберігати в матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1