Справа № 135/1434/23
Провадження № 1-кс/135/341/23
УХВАЛА

іменем України

27.10.2023 м. Ладижин

Слідчий суддя Ладижинського міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб поліції ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2023 до Ладижинського міського міського суду надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб поліції ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

У своїй скарзі ОСОБА_2 просить зобов`язати ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надати йому статус потерпілого з врученням відповідної постанови про статус потерпілого, про його процесуальні права і обов`язки; по КС №135/1296/23 перекваліфікувати правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст.190 на ч.4 ст.190 КК України, так як шахрайство завдало йому значної шкоди; зобов`язати внести коректні відомості в ЄРДР згідно заяви про факт кримінального правопорушення від 21.09.2023 по КС №135/1296/23.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. А саме, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим,прокурором підчас досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом-підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Визначений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Щодо заявлених вимог ОСОБА_2 зобов`язати уповноважених працівників ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надати йому статус потерпілого з врученням відповідної постанови про статус потерпілого, про його процесуальні права і обов`язки слідчий суддя приходить до такого висновку.

Так, визначальним для застосування положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України щодо встановлення бездіяльності органу досудового розслідування в частині нездійснення ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк є: по-перше, існування в кримінальному процесуальному законі відповідної процесуальної дії, яку КПК України зобов`язує слідчого, прокурора вчинити; по-друге, імперативна вимога щодо вчинення такої процесуальної дії у визначений законом строк.

Разом з тим, відповідно до змісту ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно положень ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В той же час, як зазначено в поданій ОСОБА_2 скарзі, він є заявником в даному кримінальному провадженні. З огляду на те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено обов`язку слідчого/прокурора приймати рішення про визнання потерпілим у формі постанови, а також не визначено імперативного строку, протягом якого слідчий/прокурор вручає потерпілому пам`ятку про його права та обов`язки, то вимоги скарги в цій частині є передчасними.

Крім того, скаржник не вказує, що він: звертався до слідчого із заявою про визнання його потерпілим і слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим. Відомостей про винесення слідчим постанови про відмову визнати скаржника потерпілим матеріали справи не містять.

За таких обставин, подання ОСОБА_2 заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення та відсутність постанови слідчого про відмову у визнанні його потерпілим свідчить про виникнення у ОСОБА_2 прав і обов`язків потерпілого в межах цього кримінального провадження в силу закону з моменту подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення.

Отже, за наведених у цьому провадженні обставин КПК України захищає права людини [яка вважає себе потерпілою від кримінального правопорушення та є заявником] без необхідності додаткового звернення до суду в порядку пункту 1 частини 1 статті 303 КПК.

Отже, зважаючи, що згідно ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені законом до його повноважень, в той час як скарга ОСОБА_2 не стосується бездіяльності слідчого/прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, то слід відмовити у відкритті провадження за скаргою в частині зобов?язання органу поліції надати ОСОБА_2 статус потерпілого.

Щодо заявлених вимог про зобов`язання уповноважених працівників ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області перекваліфікувати правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч.1 ст.190 на ч.4 ст.190 КК України, слідчий суддя вважає, що заявник ОСОБА_2 не надав доказів того, що він звертався з даним клопотанням до слідчого. Зі змісту поданої скарги та доданих до неї матеріалів не вбачається, що ОСОБА_2 ставились вимоги про зобов`язання слідчого розглянути подані ним клопотання.

Крім того, слідчий суддя не наділений відповідними процесуальними повноваженнями для вирішення питання про зобов`язання слідчого у кримінальному провадженні змінювати в Єдиному реєстрі досудових розслідувань правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за ознаками вчинення якого здійснюється досудове розслідування та зобов`язувати слідчого проводити слідчі, а також негласні (розшукові) дії у кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

При цьому, заявником у своїй скарзі не порушується перед слідчим суддею питання про зобов`язання уповноваженого працівника ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, розглянути клопотання ОСОБА_2 про виконання процесуальних дій у кримінальному провадженні, що свідчить про недопустимість застосування в даному випадку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Тому слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженого працівника ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області у кримінальному провадженні в частині зобов?язання перекваліфікувати кримінальне правопорушення із внесенням відповідних відомостей в ЄРДР не підлягає вирішенню слідчим суддею.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_2 звертається до слідчого судді із скаргою, яка не підлягає вирішенню слідчим суддею, вказує на бездіяльність органу досудового розслідування, яка виходячи з аналізу ст. 303 КПК України не підлягає оскарженню, тому у відкритті провадження за скаргою слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303-308 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб поліції ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Копію ухвали направити ОСОБА_2 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя