Справа № 141/928/23
Провадження № 1-кп/141/11/24
У Х В А ЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 не з`явився,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 26.09.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Фронтівка Оратівського району Вінницької області, проживає по АДРЕСА_1 , на даний час перебуває в ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)", у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження, яке надійшло до суду одночасно із цивільним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у загальному розмірі 434201,42 грн.

У підготовче судове засідання, призначене на 16.01.2024, не з`явився потерпілий ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

При цьому, 16.01.2024 на електронну адресу суду від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява від 15.01.2024 про розгляд підготовчого судового засідання у справі № 141/928/23 у його відсутність, просить обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні призначити до судового розгляду.

З урахуванням думки присутніх учасників кримінального провадження та фактичних обставин справи, підготовче судове засідання проводиться судом за відсутності потерпілого ОСОБА_6 згідно положень ст. 325 КПК України.

Також 16.01.2024 до суду надійшло клопотання прокурора № 57/1-30ВИХ-24 від 10.01.2024 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивовано тим, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 187 КК України, а саме за тяжкий суспільно небезпечний насильницький злочин, постійного місця роботи не має, у громаді характеризується негативно, ніде не навчається, не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні немає.

Відтак, оскільки завершити судовий розгляд з об`єктивних причин до завершення строку дії ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.11.2023 по справі № 131/1214/23 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо, є достатні підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, зокрема в частині вчинення обвинуваченим дій, пов`язаних із переховуванням від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиненням інших кримінальних правопорушень останнім.

Інших клопотань від учасників кримінального провадження під час підготовчого судового засідання до суду не надходило.

В підготовчому судовому засіданні 18.01.2024 прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання № 57/1-30ВИХ-24 від 10.01.2024 з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити у повному обсязі, оскільки наявність ризиків зберігається впродовж тримання обвинуваченого під вартою. До того ж, прокурор вважає, що неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки кількість ризиків не зменшилася, та єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому просить продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Поряд з цим, прокурор ОСОБА_3 зазначив, що кримінальне провадження підсудне Оратівському районному суду Вінницької області, підстав для закриття кримінального провадження немає, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України і підстав для його повернення немає, а тому просив призначити справу до судового розгляду та викликати у судове засідання свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування. Також просив цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, прийняти до розгляду разом із кримінальним провадженням №0000057 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та визнати ОСОБА_6 цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_4 цивільним відповідачем.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив щодо поданого клопотання прокурора від 10.01.2024 про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, а також просив зменшити розмір застави до мінімального розміру.

Стосовно призначення справи до судового розгляду обвинувачений не заперечував, при вирішення питання щодо виклику у судове засідання свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування поклався на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо поданого клопотання прокурора від 10.01.2024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд змінити запобіжний захід стосовно його підзахисного на більш м`який, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи тим, що ризики, зазначені у клопотанні прокурора від 10.01.2024, на даний час нічим не обґрунтовані та не підтверджені. Також просив суд зменшити розмір застави обвинуваченому ОСОБА_4 до мінімального розміру, який передбачений КПК України, у зв`язку з її необґрунтованим розміром.

Захисник обвинуваченого не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду, однак заперечив щодо визнання ОСОБА_6 цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_4 - цивільним відповідачем та зауважив, що у цивільному позові не міститься клопотання про визнання обвинуваченого цивільним відповідачем, а потерпілого - цивільним позивачем.

Суд, заслухавши присутніх сторін кримінального провадження, розглянувши подане клопотання прокурора № 57/1-30ВИХ-24 від 10.01.2024 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали справи № 141/928/23, доходить наступних висновків.

Стосовно клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначає наступне.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Згідно із частиною другою статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Харченко проти України" та "Лабіта проти Італії", обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

До того ж у п. 114 рішення ЄСПЛ у справі "Темченко проти України" Суд зазначив, що він неодноразово встановлював у своїй практиці, що розумність строку тримання під вартою ніколи не оцінюється абстрактно. Інакше кажучи, п. 3 ст. 5 Конвенції не може вважатися таким, що безумовно дозволяє тримання під вартою, якщо тривалість такого тримання не перевищує певного строку. Обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Судом установлено, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано за рішенням слідчого судді, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Так, як убачається з ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 28.09.2023 у справі № 131/1214/23, відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134200,00 грн, з покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18.10.2023 зазначену ухвалу слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 28.09.2023 залишено без змін.

В подальшому, ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.11.2023 у справі № 131/1214/23 ОСОБА_4 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.01.2024, визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134200,00 грн, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Особливість застосування тримання під вартою у судовому провадженні відповідно до чинного КПК України полягає в тому, що законодавець не визначив граничний строк тримання під вартою, натомість зобов`язав суд періодично здійснювати судовий контроль за доцільністю подальшого застосування запобіжного заходу.

Такий спосіб визначення тривалості тримання обвинуваченого під вартою під час судового провадження є прийнятним у практиці ЄСПЛ і відповідає міжнародним стандартам права на свободу й особисту недоторканість, що вимагають процедури перегляду законності тривалого застосування такого запобіжного заходу, яку в чинному КПК України гарантує ч. 3 ст. 331.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відтак, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказані ризики на даний час не зникли та продовжують існувати, оскільки тяжкість покарання, на переконання суду, свідчить про наявність суспільної небезпечності обвинуваченого і дає підстави вважати, що наявна небезпека ухилення його від правосуддя, можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, суд доходить висновку, що клопотання прокурора № 57/1-30ВИХ-24 від 10.01.2024 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_4 перебувати на волі.

Також суд зазначає, що наявність вказаних ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України виправдовує продовження тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку із чим суд вважає, що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, про що зазначили у своїх промовах обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 .

Суд звертає увагу обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , що не враховує як клопотання, передбачене нормами КПК України, зокрема, главою 18 КПК України, усне прохання про зміну запобіжного заходу.

Зокрема, частиною 2 ст. 331 КПК України встановлено, що вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Тоді як главою 18 КПК України, зокрема, ст. 201 КПК України, встановлено, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, копія якого подається прокурору, до клопотання додаються документи, передбачені ч. 3 ст. 201 КПК України.

Разом з тим, обвинуваченим ОСОБА_4 та адвокатом ОСОБА_5 проігноровані вказані вимоги КПК України, а усне повідомлення про необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 ні по формі, ні по змісту не відповідає вимогам ст. 201 КПК України.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Щодо усного клопотання обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави, то суд зауважує, що належних доказів на підтвердження обставин та доводів, оголошених обвинуваченим та його захисником у своїх промовах, суду не надано та матеріали справи № 141/928/23 не містять, а тому усне клопотання обвинуваченого та його захисника про зменшення розміру застави є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Стосовно призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Відповідно до ст. 315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду. З метою підготовки до судового розгляду суд: визначає дату та місце проведення судового розгляду; з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Враховуючи наведені вимоги діючого кримінально-процесуального законодавства України, суд зазначає, що під час підготовчого судового засідання будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду не заявлено, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності, підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві не встановлено.

Відповідно до ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам КПК України, а тому по справі необхідно призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні.

Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Частина друга статті 336 КПК України передбачає, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

У пункті 7 листа Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» №1/0/2-22 від 03.03.2022 зазначено, що якщо через об`єктивні обставини учасник кримінального провадження не може брати участь у засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічних засобів, визначених КПК України, як виняток можна допускати участь такого учасника в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою інших засобів, при цьому треба звернути увагу на роз`яснення такому учаснику його процесуальних прав та обов`язків.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Положення визначає порядок функціонування в судах та органах системи правосуддя окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема підсистем "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистеми відеоконференцзв`язку; порядок вчинення процесуальних дій в електронній формі з використанням таких підсистем; особливості використання в судах та органах системи правосуддя іншого програмного забезпечення в перехідний період до початку функціонування ЄСІТС у складі всіх підсистем (модулів).

Відповідно до п. 46 Положення за наявності в суді технічної можливості учасник справи у порядку, встановленому процесуальним законом, може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів. Ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Суд враховує, що 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 в Україні введено воєнний стан. В подальшому, Указами Президента України від 14.03.2022 року за №133/2022, від 18.04.2022 року за №259/2022, від 17.05.2022 року №341/2022, від 12.08.2022 року №573/2022, від 07.11.2022 року за №757/22, від 06.02.2023 року за №58/2023, від 01.05.2023 року за №254/2023, від 26.07.2023 року за № 541/2023, від 06.11.2023 за № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 строком на 90 діб до 14 лютого 2024 року.

На підставі викладеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває в ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)", введення в Україні воєнного стану, зважаючи на нестабільну оперативну обстановку на території України, пов`язану з постійними ракетними обстрілами, з метою забезпечення оперативності судового провадження в розумний строк, а також враховуючи наявну технічну можливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції та конкретні обставини справи № 141/928/23, суд вважає за доцільне наступне судове засідання провести в режимі відеоконференції з ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)".

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для прийняття цивільного позову, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 56 КПК України потерпілий має право протягом кримінального провадження на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з ч.1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний відповідач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право визнавати позов повністю чи частково або заперечувати проти нього. Цивільний відповідач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень підозрюваному, обвинуваченому.

Згідно з ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Підстави, передбачені ст. 185 ЦПК України для залишення позовної заяви без руху, повернення заяви, - відсутні.

З урахуванням наведеного, а також фактичних обставин кримінального провадження №0000057 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд доходить висновку про необхідність прийняття цивільного позову для спільного розгляду разом із даним кримінальним провадженням.

Керуючись ст.ст. 31, 56, 61, 62, 128, 176-178, 183, 194, 197, 199, 314-316, 331, 369, 372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Клопотання прокурора № 57/1-30ВИХ-24 від 10.01.2024 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів задовольнити.

2. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави та виконанням покладених на обвинуваченого обов`язків згідно ухвали слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.11.2023, строком на шістдесят днів, з 16 січня 2024 року по 15 березня 2024 року включно.

3. Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 26.09.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у відкритому судовому засіданні на 23 січня 2024 року о 14 год 00 хв в приміщенні Оратівського районного суду Вінницької області в залі судових засідань.

4. Розгляд справи на підставі ст. 31 КПК України здійснювати суддею одноособово.

5. У судове засідання викликати учасників судового провадження, а саме: прокурора, захисника обвинуваченого, потерпілого, а також свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

6. Судове засідання, призначене на 23.01.2024 року о 14 год 00 хв по справі № 141/928/23 (кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 26.09.2023) провести у режимі відеоконференції з ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)" (21001, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Брацлавська, буд. 2) за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

7. Зобов`язати уповноважену особу ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)" вручити обвинуваченому ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки та перебувати поряд з ним до закінчення судового засідання.

8. Ухвала суду в частині продовження раніше обраного запобіжного заходу діє з 16 січня 2024 року по 15 березня 2024 року включно.

9. Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, прийняти до розгляду разом із кримінальним провадженням №0000057 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

10. Визнати ОСОБА_6 цивільним позивачем.

11. Визнати обвинуваченого ОСОБА_4 цивільним відповідачем.

12. Запропонувати цивільному відповідачу надати суду та копії цивільному позивачу до 23.01.2024 відзив на позов з наданням усіх доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення цивільного відповідача, якщо такі докази не надані цивільним позивачем, та документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

13. Роз`яснити цивільному відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує цивільний позов за наявними матеріалами.

14. Встановити цивільному позивачу триденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив з наданням усіх доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується відзив, якщо такі докази не надані цивільним позивачем або цивільним відповідачем, та документів, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів іншим учасникам справи.

15. Встановити цивільному відповідачу триденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення на відповідь з наданням усіх доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення на відповідь, якщо такі докази не надані цивільним позивачем або цивільним відповідачем, та документів, що підтверджують надіслання (надання) заперечення на відповідь і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

16. Ухвала суду в частині продовження раніше обраного запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження.

17. Копію ухвали суду вручити прокурору, та негайно після її оголошення направити обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілому ОСОБА_6 , а також на поштову та електронну адресу ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду в частині продовження строку тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1