Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3369/16-к
Провадження № 1-кс/723/5733/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2

заявниці ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Сторожинецького районного суду із клопотанням про скасування арешту майна посилаючись на те, що ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12.12.2016 року накладено арешт у вигляді заборони відчуження туристичного комплексу, який належить ОСОБА_5 , який розташований в АДРЕСА_1 , який складається із магазину літ. «А-І», ганку літ.»а», магазину літ «Б-І», ганку літ. «б», шашличної літ «В», літнього театру літ. «Г», тамбуру літ «г», навісу літ. «Д», тиру літ.»Е», вбиральні літ. «Ж,З», криниці № !, замощення будинку відпочинку літ. «А-І», мансарди літ. «Мс», ганку літ. «а», будинку відпочинку літ. «Б-І», мансарди літ «Мс», ганку літ. «б», станції плав-засобів та рибальських човнів літ «І-І», бювету літ. «К-І», кафе-шашличної літ. «Л-І», тераси літ. «л», ганку літ. «лІ», будівлі охорони літ. «М-1», ганку літ. «м», сараю літ. «Д», сараю літ. «Н», навісу літ.»О», вбиральні літ. «П», вбиральні літ. «Р», вбиральні літ. «Ж», вбиральні літ. «З», криниці №1, воріт № 2, воріт № 3, воріт № 4, воріт № 5, воріт № 6, огорожі № 7,8, вигрібної ями № 9, каналізаційного люку № 10, альтанки № 11-24, трансформаторної підстанції № 25, криниці № 26, замощення І.

Необхідність скасування арешту майна ОСОБА_5 , його представниця обґрунтовує тим, що заявнику вже протягом семи років не повідомляється про підозру і крім того по справі він проходить як свідок, він не перебуває в розшуку, а досудове розслідування не зупинялось, строки досудового розслідування закінчились і кримінальне провадження має бути закрите. Придбаний ОСОБА_5 туристичний комплекс у ОСОБА_6 повністю оплачений про що свідчить, як договір купівлі-продажу так і посвідчена приватним нотаріусом заява обох сторін цього договору про те, що договір оплачений. Зважаючи на те, що досудове розслідування не проводиться відсутня мета накладення арешту, а тому арешт є порушенням права власності ОСОБА_5 .

Учасники судового розгляду клопотання в суді дали свої пояснення. При цьому представник заявника підтримала клопотання посилаючись на викладені в клопотанні обставини, а прокурор заперечив клопотання посилаючись на те, що підозра не оголошена оскільки ОСОБА_5 виїхав за кордон і нема кому вручити підозру. Висновок захисниці про сплив строків досудового розслідування є неправильним оскільки строки не закінчилися. ОСОБА_5 допитувався в ході досудового розслідування але він використовуючи положення ст. 63 Конституції України відмовився давати показання. Вважає, що невинна людина не буде відмовлятися, на підставі ст. 63 Конституції України, від давання показань. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Розглянувши клопотання, заслухавши доводи учасників провадження і дослідивши як матеріали кримінального провадження витребувані від слідчого так і додані до клопотання документи, слідчий суддя встановив фактичні обставини справи та при постановленні ухвали виходить з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 03.06.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000101 було внесено за заявою ОСОБА_6 кримінальне провадження за ст. 190 ч.3 КК України з приводу того, що 26.09.2014 року ОСОБА_5 шахрайським шляхом заволодів туристичним комплексом « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою с.Буденець Сторожинецького району та належав ОСОБА_6 чим спричинив йому матеріальної шкоди у великих розмірах.

За обставинами справи між ОСОБА_6 , який був власником туристичного комплексу та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу цього комплексу, який 26.09.2014 року було посвідчено приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області за реєстровим № 2423. Продаж вчинено, згідно п.3 договору, за 326635 гривень, які ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_5 до підписання договору. Вказаний договір не скасований і не визнавався недійсним.

Згідно заяви ОСОБА_6 , яка скерована ним до прокурора Чернівецької області 01.06.2016 року і яка стала підставою для внесення інформації до ЄРДР, він зазначив, що домовленість про продаж комплексу відбулась в м. Сторожинець 26.09.2014 року але він не отримував вартості комплексу від ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2016 року накладено арешт на майно ОСОБА_5 у вигляді заборони відчуження туристичного комплексу, який розташований по АДРЕСА_1 .

При цьому слідчим суддею враховано, що вказане нерухоме майно є речовим доказом, як на підставі положень ст.98 КПК України так і на підставі постанови слідчого від 16.11.2016 року, якою цей комплекс визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Крім цього слідчим суддею встановлено, що по вказаному кримінальному провадженню, жодній особі не було оголошено про підозру, провадження не зупинялось, а ОСОБА_5 по провадженню являється свідком.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, арешт майна це тимчасове, до скасування в установленому цим Кодексом порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Статтею 174 КПК України визначено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, а також якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Заявники не посилаються на необґрунтованість накладення арешту на майно але посилаються, як на зникнення потреби в застосуванні арешту майна так і на порушення довготривалим арештом права власності ОСОБА_5 , з чим слід погодитися.

Дослідивши матеріали кримінального провадження слідчий суддя знаходить, що між сторонами договору купівлі-продажу туристичного комплексу відбулись цивільно-правові відносини, які вирішуються в порядку цивільного судочинства, а не в порядку кримінального судочинства, яке при встановленні особи, яка вчинила кримінальне правопорушення (підозрюваного) не може тривати протягом строків давності, шляхом вичікування закінчення цих строків.

ОСОБА_6 вказав на ОСОБА_5 , як на особу яка вчинила щодо нього шахрайство і протягом семи років з часу повідомлення про злочин та протягом дев`яти років з часу можливого вчинення шахрайства, органи досудового розслідування не змогли виявити ознаки та спосіб вчинення обману та особу яка вчинила обман. Не зазначив такого способу і ОСОБА_6 у своїй заяві про злочин.

Із досліджених матеріалів кримінального провадження, вбачається що органами досудового розслідування будь-які слідчі (розшукові) дії не проводяться, а здійснюється відписка за клопотаннями адвокатів та свідка ОСОБА_7 про скасування арешту майна, про закриття провадження та про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Вчинення слідчих дій, в т.ч. оголошення про підозру, за словами учасника судового розгляду, є неможливим внаслідок того, що ОСОБА_5 виїхав за межі України, що на думку слідчого судді є неправильним так як вказана позиція не сприяє захисту права власності власника туристичного комплексу та позбавляє його права на розпорядження своїм майном.

Зважаючи на вказане, очевидним є те, що забезпечити справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини в т.ч. права власності, як про це зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року, неможливо.

А тому зважаючи на положення ст. 41 Конституції України щодо мирного володіння, користування і розпорядження громадянами своєю власністю та щодо непорушності права власності, слідчий суддя знаходить, що клопотання обґрунтоване і підлягає задоволенню, а накладений арешт на майно ОСОБА_5 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 98, 170-174 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12.12.2016 року, у вигляді заборони відчуження туристичного комплексу, який належить ОСОБА_5 , який розташований в АДРЕСА_1 , який складається із магазину літ. «А-І», ганку літ.»а», магазину літ «Б-І», ганку літ. «б», шашличної літ «В», літнього театру літ. «Г», тамбуру літ «г», навісу літ. «Д», тиру літ.»Е», вбиральні літ. «Ж,З», криниці № !, замощення будинку відпочинку літ. «А-І», мансарди літ. «Мс», ганку літ. «а», будинку відпочинку літ. «Б-І», мансарди літ «Мс», ганку літ. «б», станції плав-засобів та рибальських човнів літ «І-І», бювету літ. «К-І», кафе-шашличної літ. «Л-І», тераси літ. «л», ганку літ. «лІ», будівлі охорони літ. «М-1», ганку літ. «м», сараю літ. «Д», сараю літ. «Н», навісу літ.»О», вбиральні літ. «П», вбиральні літ. «Р», вбиральні літ. «Ж», вбиральні літ. «З», криниці №1, воріт № 2, воріт № 3, воріт № 4, воріт № 5, воріт № 6, огорожі № 7,8, вигрібної ями № 9, каналізаційного люку № 10, альтанки № 11-24, трансформаторної підстанції № 25, криниці № 26, замощення І.

Слідчий суддя Іван ЯКІВЧИК