Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/563/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Вірменії, офіційно непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2552 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 13 год. 50 хв. 17.10.2023 до 13 год. 50 хв. 15.12.2023,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2023 року, задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0000535 від 09.05.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з 13 год. 50 хв. 17.10.2023 до 13 год. 50 хв. 15.12.2023.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід, за встановлених обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючи даних на підозрюваного та насамперед обставин і характеру вчиненого злочину, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому встановлені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в апеляційній скарзі, просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу про застосування запобіжного заходу не пов`язаного з його триманням під вартою, а саме - цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що під час розгляду клопотання слідчого було повністю проігноровані доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри та не враховані обставини відсутності заявлених ризиків, на яких наполягала сторона обвинувачення, проігноровано особу підзахисного.

Захисник вважає, що надані суду матеріали клопотання містять формальні докази на доведення його винуватості. Докази на підтвердження наявності ризиків взагалі відсутні і були лише формально озвучені стороною обвинувачення.

Захист вважає, що в порушення норм КПК суд безпідставно дійшов висновку про обґрунтованість підозри, наявності підстав існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливості застосування більш м`якого заходу, оскільки жодного належного доказу стороною обвинувачення надано не було.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який апеляційну скаргу підтримав, на її задоволенні наполягав з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою цих вимог закону дотримався не у повній мірі, а доводи сторони захисту щодо необґрунтованості ухвали суду, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні, знайшли своє підтвердження.

Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що в провадженні слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0000535 від 09.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2552, ч. 4 ст. 189 КК України.

21.08.2023 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2552 КК України.

23.08.2023 ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід тримання під вартою строком до 19.10.2023 включно.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.10.2023 кримінальному провадженні № 0000535 від 09.05.2023 продовжено строк досудового розслідування до 21.12.2023 року.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона не є вочевидь необґрунтованою і наданими матеріалами підтверджується достатньою мірою для вирішення питання про запобіжний захід.

Доводи захисту щодо неналежної кваліфікації дій підозрюваного та недостатності доказів для доведення його винуватості колегія суддів не приймає до уваги як передчасні, оскільки підозра не є очевидно безпідставною, а дослідження доводів сторони захисту у цій частині та остаточна кваліфікація дій ОСОБА_8 буде предметом судового розгляду справи по суті.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.

Висновки слідчого судді щодо існування відносно ОСОБА_8 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні; можливості укривати від слідства дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні в т.ч. інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факт и чи об`єкти, що мають значення; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, колегія суддів вважає в цілому правильними, втім вважає за необхідне зазначити, що ці ризики хоча і продовжують існувати, проте, на даний час вже не є достатньо вагомими для продовження тримання цього підозрюваного під вартою, з огляду на наступне.

Так, відповідно до наданих матеріалів, 21.08.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-1 КК України.

23.08.2023 ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід тримання під вартою строком до 19.10.2023 включно, без визначення застави.

З наведеного вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні утримується під вартою майже три місяці, що є достатнім для проведення першочергових слідчих дій, спрямованих на здобуття та фіксацію доказів, яким цей підозрюваний міг би перешкодити, перебуваючи на свободі. Більше того, згідно із матеріалами справи ОСОБА_8 інкриміновані дії, вчинені ним 12.05.2022 та 13.06.2023, на підтвердження яких надані протоколи тимчасового доступу до речей і документів, протоколи про результати негласних слідчих (розшукових) дій, проведених у червні 2023, при цьому відомості до ЄРДР про розслідуване кримінальне правопорушення були внесені 09.05.2023, а отже фактично збирання доказів почалося значно раніше, ніж ОСОБА_8 було повідомлено про підозру та взято під варту.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного.

У рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» увагу акцентовано на тому, що після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для продовжуваного тримання під вартою.

У рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України» ЄСПЛ вказав, що «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Колегія суддів звертає увагу і на те, що ризики незаконно впливати на свідків, експертів; укривати від слідства дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні в т.ч. інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, хоча і можуть існувати, втім не є достатньо вагомими, оскільки стороною обвинувачення їх достатнього обґрунтування не наведено, зокрема не зазначено, які саме свідки маються на увазі та що саме свідчить про можливість ефективного впливу на них та інших співучасників з боку ОСОБА_8 .

На думку колегії суддів, ці ризики можуть бути нівельовані шляхом застосування менш обтяжливого запобіжного заходу, ніж тримання підозрюваного під вартою, проте з контролем його поведінки.

Викладені доводи у клопотанні слідчого про те, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від досудового розслідування та суду та вчиняти інші злочини, ґрунтується на припущеннях.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Як неодноразово вказував ЄСПЛ сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так само і подовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі (рішення у справі «Летельє проти Франції»; також див. справи «Панченко проти Росії», «Гораль проти Польщі», «Ілійков проти Болгарії»).

Згідно із ч. ч. 1-2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Отже, з урахуванням тяжкості злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, а також те, що він є раніше не судимим, має постійне місце проживання, колегія суддів вважає, що на даний час до нього можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у виді цілодобового домашнього арешту.

При фактичних обставинах цієї справи, серйозності висунутої проти нього підозри, наслідків скоєного та недостатності повних, об`єктивних та достовірних доказів, що обґрунтовують необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, встановлених ризиків та характеризуючих його даних, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є співмірним з наявними ризиками у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та національного права.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що виключні обставини для тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою відсутні, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Крім того, колегія суддів зауважує, що під час апеляційного розгляду захисник підозрюваного зазначив, що за час утримання ОСОБА_8 під вартою, останній до участі у слідчих діях не залучався, будь які процесуальні дії з його участю по кримінальному провадженню не проводились. Вказані доводи прокурором не спростовані. Не містить таких даних щодо залучення ОСОБА_8 до процесуальних дій і матеріали клопотання слідчого про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням даних отриманих під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла до висновку, що для запобігання встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, достатньо, в межах строків встановлених у клопотанні прокурора, застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2023 року скасувати, постановивши нову ухвалу.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з 13 год. 50 хв. 17.10.2023 до 13 год. 50 хв. 15.12.2023 скасувати.

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому протягом строку дії ухвали Кропивницького апеляційного суду залишати житло за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , - цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, а також прокурора чи суду, залежно від стадії

кримінального провадження, за першою їх вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

-утримуватися від особистого спілкування, а також спілкування через свого адвоката з іншими учасниками кримінального провадження (інші обвинувачені, потерпілі, свідки, експерти тощо) поза межами процесуальної необхідності, у випадках, передбачених процесуальним законом, в органі досудового розслідування та/або суді;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю;

-надавати можливість працівникам органу Національної поліції безперешкодно з`являтися у житло за адресою: АДРЕСА_1 , - з метою контролю за поведінкою підозрюваного.

Строк дії ухвали Кропивницького апеляційного суду про тримання особи під домашнім арештом встановити до 13 год. 50 хв. 15.12.2023 р., включно.

Підозрюваного ОСОБА_8 - звільнити з-під варти, зобов`язавши негайно прибути до місця проживання : АДРЕСА_1 , де підозрюваний має перебувати під домашнім арештом.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4