Дата документу 15.01.2024 Справа № 320/1199/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 320/1199/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/414/24 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянула 15 січня 2024 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, до затримання працюючого помічником машиніста у Мелітопольському локомотивному депо ПАТ «Придніпровська залізниця», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду від 05.06.2023 р. скасовано вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.02.2022 р., яким ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 14.09.2022 № 49/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування від суду, незаконний вплив на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення, - не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2023 року клопотання прокурора задоволено, ОСОБА_7 продовжено тримання під вартою до 06 січня 2024 року включно. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого звинувачення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду про продовження строку тримання під вартою, адвокат ОСОБА_6 звернувся до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно з якою вважає дану ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

Адвокат зазначає про те, що ОСОБА_7 свою провину у вчиненні інкримінованого злочину не визнає, утримується під вартою вже 5 років. Заявлені прокурором аргументи щодо встановлених ризиків на користь продовження запобіжного заходу не є новими та послідовно зазначалися у попередніх ухвалах суду. В матеріалах справи, яка розглядається Комунарським районним судом м. Запоріжжя, відсутні докази, які б підтверджували провину ОСОБА_7 .

Крім того, в матеріалах суду відсутні матеріали кримінального провадження, а прокурор довгий час не проводить заходів по їх відновленню.

ОСОБА_7 раніше не судимий, до затримання працював помічником машиніста у Мелітопольському локомотивному депо ПАТ «Придніпровська залізниця».

Твердження прокурора та суду першої інстанції з приводу існування ризиків негативної поведінки обвинуваченого є лише їх припущеннями.

Враховуючи викладене, адвокат вважає, що прокурором та судом не доведені підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а відтак просить скасувати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2023 р., та ухвалити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 також звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2023 р., в якій висловлює думку про необґрунтованість судового рішення, винесеного всупереч законним правам та інтересам щодо нього.

Вказує на недоведеність прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та необґрунтованість неможливості застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд не дослідив жодного письмового матеріалу провадження, а в ухвалі суду не аргументовано жодного висновку.

Обвинувачений звертає увагу колегії суддів на наявність у нього міцних соціальних зв`язків, постійного м`ясця проживання, працевлаштованість, позитивні характеристики з місця роботи та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Зауважує на тривалість необґрунтованого перебування під вартою (з 24.11.2018 р.), що негативно впливає на його стан здоров`я.

Крім того, зазначає про наявність друзів у м. Дніпро, які згодні надати йому своє житло у випадку зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.

Просить скасувати ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2023 р., застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту в нічний час.

Позиції учасників судового провадження

Адвокат ОСОБА_6 підтримав апеляційні скарги, зазначивши про відсутність ризиків за ч. 1 ст. 177 КПК України, та повідомив про наявність житла у м. Запоріжжя, де, у випадку зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу, той зможе проживати.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор, будучи належним чином повідомлений про час і дату судового засідання не з`явився, обвинувачений клопотань про особисту участь не подавав, питань про погіршення правового становища обвинуваченого не ставиться, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності прокурора та обвинуваченого, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405КПК України, відповідає ч. 4 ст. 422-1 КПК України та позиції ОСОБА_7 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення, яке має на меті досягнення дієвості цього провадження та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що слідує зі змісту оскаржуваної ухвали.

За приписами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст. 177 КПК України ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 цього Кодексу обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України регламентовано порядок обрання, скасування, зміни або продовження запобіжного заходу в суді.

Зокрема, частина 3 цієї статті передбачає, що залежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судова колегія відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Під час вирішення питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції враховано тяжкість інкримінованого діяння, дані про особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й судова колегія, вважаючи що ризики переховування від суду та незаконного впливу на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, не відпали та продовжують існувати й надалі.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні на користь висновку про наявність ризиків негативної поведінки з боку обвинуваченого.

Крім тяжкості висунутого обвинувачення, місцевим судом небезпідставно враховано й інші обставини, які в своїй сукупності засвідчують високу ймовірність ухилення обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілу, за умови перебування на волі.

Надаючи оцінку ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд врахував відсутність у ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків та його місце проживання на території, яка наразі є тимчасово окупованою, що в сукупності з очікуваним покаранням, передбаченим за вчинення інкримінованого обвинуваченому особливо тяжкого злочину, може надати можливість останньому ухилятися від суду.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, до цього часу, з огляду на стадію судового розгляду даної справи, конкретні обставини інкримінованого злочину та обізнаність обвинуваченого про адресу потерпілої, яка є родичкою його вбитої дружини.

Судова колегія повністю підтримує позицію місцевого суду щодо актуальності встановлених ризиків та продовження їх існування й надалі, а також про недоведеність ризику вчинення нового злочину обвинуваченим, з огляду на відсутність у нього притягнень до кримінальної відповідальності в минулому.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає безпідставними доводи апелянтів щодо відсутності доказів існування ризиків за ч. 1 ст. 177 КПК України та послідовність їх зазначення в попередніх ухвалах суду.

Апеляційний суд погоджується з міркуваннями місцевого суду про відсутність підстав та вагомих аргументів на користь зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт чи особисте зобов`язання ОСОБА_7 , під час вирішення питання про застосування яких дотримався вимог КПК України та прийшов до вірного висновку про неможливість їх застосування, з огляду на дані про особу обвинуваченого та інкриміновані йому фактичні дані.

Вимоги апеляційних скарг адвоката та обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт та доводи щодо наявності у ОСОБА_7 житла у м. Запоріжжі, колегія вважає необґрунтованими, оскільки стороною захисту не додано достеменних матеріалів на підтвердження цього.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на погіршення стану здоров`я не впливає на висновки суду щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з відсутністю документального підтвердження.

Колегія суддів звертає увагу на надані прокурором відомості, що підтверджують відновлення певної частини документів по даній справі відносно ОСОБА_7 та проведення судового розгляду, що свідчить про неактуальність на теперішній час доводів апеляційної скарги адвоката щодо відсутності в розпорядженні суду матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, сукупність встановлених вище обставин схиляють суд до висновку, що задля забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, не вирішуючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Виходячи з підстав та мети продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду, де вирішальним є попередження небажаних з точки зору права дій з метою забезпечення нормального руху кримінального судочинства, з огляду на закінчення строку дії оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарги адвоката та обвинуваченого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 8 листопада 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 6 січня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4