Справа № 466/2996/23
Провадження № 1-кп/461/187/24
УХВАЛА

05.02.2024 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000349 від 28.11.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Галицького районного суду міста Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000349 від 28.11.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявила клопотання про скасування арешту майна підозрюваного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що арешт на посвідчення було накладено на стадії досудового розслідування, з метою забезпечення речових доказів. На даний час триває судовий розгляд і прокурор не ставить перед судом питання дослідження даного посвідчення, як доказу сторони обвинувачення. З огляду на наведене, захист вважає, що подальша доцільність застосування арешту відпала.

Обвинувачений заявлене клопотання підтримав.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечив, підтвердивши, що згадане посвідчення не має доказового значення у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що таке підлягає задоволенню, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Судом встановлено, що в межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14.12.2022 року накладено арешт на службове посвідчення НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів. Вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В ході розгляду клопотання прокурор повідомив суд, що згадане посвідчення не має доказового значення у цьому кримінальному провадженні, а отже він не заперечує проти задоволення клопотання. Отже, сторона обвинувачення, тобто сторона яка ініціювала питання накладення арешту на це майно, на даний час не заперечує проти скасування такого.

Таким чином, в ході розгляду клопотання встановлено, що станом на день звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту вищезазначеного майна необхідність у подальшому арешті відпала, адже в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, приходжу до висновку про наявність законних підстав для скасування арешту майна, оскільки доводи заявника підтверджені належними та допустимими доказами, а з боку сторони обвинувачення жодних заперечень щодо скасування арешту майна не висловлено.

Враховуючи вищенаведені доводи та мотиви, приходжу до висновку про наявність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений у кримінальному провадженні №0000349 від 28.11.2022 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14.12.2022 року на службове посвідчення НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1