У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2023 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000013 від 20.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.197-1, ч.2 ст.197-1 КК України,

встановив:

До слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000013 від 20.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.197-1, ч.2 ст.197-1 КК України, а саме:

-житлового будинку за адресою:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об єкта нерухомого майна 27;

- транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

- транспортного засобу FIAT NUOVO DOBLO, д.н.з. НОМЕР_3 , ZFA45 83, із забороною відчуження та розпорядження вищевказаним майном.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 за невстановлених обставин у невстановленому місці та у невстановлений час, переслідуючи корисливий мотив, вступив у попередню змову з ОСОБА_5 щодо самовільного зайняття земельної ділянки, розташованої в межах земельних ділянок кадастровий номер :62:201:0030 і території прибережної захисної смуги річки Десенка у Деснянському районі м. Києва та подальшого самовільного будівництва на ній будівель та споруд для розміщення закладу громадського харчування кафе «Берег» та зони відпочинку з метою використання їх при здійсненні підприємницької діяльності та отримання прибутку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 96, 112, 116-126, 211 Земельного кодексу України, ст. ст. 88, 89 Водного кодексу України, п.п. 3.1 - 4.2 Положення про порядок розміщення тимчасових споруд у м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21 травня 2009 року №462/1518, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , достовірно знаючи про відсутність у них правових підстав володіння, користування земельними ділянками, рішень органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність або оренду земельних ділянок, дозволів на встановлення тимчасових споруд, у період з травня 2008 року по вересень 2023 року самовільно зайняли належну територіальній громаді міста Києва земельну ділянку загальною площею 0,3011 га, розташовану в межах земельних ділянок кадастровий номер :62:201:0030 площею 0,1731 га та частини території прибережної захисної смуги річки Десенка у Деснянському районі м. Києва площею 0,1280 га в межах кадастрового кварталу 62:201, самовільно побудувавши на них 6 будівель площами 9 кв. м., 9 кв. м., 9 кв. м., 12 кв. м., 60 кв. м., 50 кв. м. відповідно та встановивши тимчасові споруди з тентовим покриттям в кількості 18 штук площами 25 кв. м., 25 кв. м., 6,25 кв. м., 6,25 кв. м., 25 кв. м, 50 кв. м., 25 кв. м., 25 кв. м., 9 кв. м., 9 кв. м., 9 кв. м., 25 кв. м., 25 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 9 кв. м., 25 кв. м., 25 кв. м., 2 споруди господарського призначення площами 8,75 кв. м. кожна та огородивши частково дерев`яним парканом. Надалі використовували вказані будівлі, споруди та земельну ділянку, огороджену частково дерев`яним парканом, для розміщення закладу громадського харчування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та зони відпочинку, для здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку.

Рішенням Київської міської ради №97/9176 від 28.07.2020 «Про оголошення природної території ландшафтним заказником місцевого значення "Деснянські луки" земельна ділянка кадастровий номер :62:201:0030, включно із земельною ділянкою площею 0,1731 га, на якій ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 самовільно побудовано 6 будівель площами 9 кв. м., 9 кв. м., 9 кв. м., 12 кв. м., 60 кв. м., 50 кв. м., розміщено тимчасові споруди з тентовим покриттям в кількості 13 штук площами 6,25 кв. м., 6,25 кв. м., 25 кв. м, 50 кв. м., 25 кв. м., 25 кв. м., 9 кв. м., 9 кв. м.,9 кв. м., 25 кв. м., 25 кв. м., 25 кв. м., 25 кв. м. кожна, 2 споруди господарського призначення площами 8,75 кв. м. кожна та дерев`яний паркан, віднесена до території, на основі яких оголошено ландшафтний заказник місцевого значення «Деснянські луки», що згідно ст. ст. З, 25 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» відноситься до природно- заповідного фонду України та на підставі ст. 150 Земельного кодексу України належить до особливо цінних земель.

Не зважаючи на це, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 , достовірно знаючи про належність земельної ділянки кадастровий номер :62:201:0030 до особливо цінних земель, не припинили вчинення кримінального правопорушення, земельну ділянку не звільнили, а продовжили самовільно займати вказану земельну ділянку особливо цінних земель для розміщення будівель та споруд закладу громадського харчування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зони відпочинку, для здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку, що спричинило шкоду у розмірі 1 243 876 гривень 78 коп.

Крім того, реалізуючи злочинний умисел, направлений на самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці, діючи з корисливих мотивів, в період з квітня 2008 по березень 2016 років ОСОБА_4 , діючи згідно заздалегідь розробленого плану за попередньою змовою з ОСОБА_6 , із залученням невстановлених осіб, діючи всупереч вимогам статей 125, 126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на земельну ділянку, Законів України «Про планування і забудову територій», «Про регулювання містобудівної діяльності», у відсутності розробленої та затвердженої проектної документації,права на виконання підготовчих та будівельних робіт, містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, здійснили самовільне будівництво будівель, а саме: 6 будівель площами 9 кв. м., 9 кв. м., 9 кв. м., 12 кв. м., 60 кв. м., 50 кв. м., на самовільно зайнятій земельній ділянці, розташованій в межах земельних ділянок кадастровий номер :62:201:0030 та частини території прибережної захисної смуги річки Десенка у Деснянському районі м. Києва, кадастровий квартал 62:201.

ОСОБА_4 11.10.2023 повідомлено про підзору у самовільному зайнятті земельної ділянки, вчинене групою осіб, щодо земельних ділянок особливо цінних земель, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, та у самовільному будівництві будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. З ст. 197-1 КК України.

В ході досудового розслідування із залученням фахівців Державної екологічної інспекції Столичного округу 05.09.2023 проведено огляд місця події - самовільно зайнятої земельної ділянки.

Згідно розрахунку Державної екологічної інспекції Столичного округу від розмір шкоди заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок самовільного зайняття частини земельної ділянки площею 0,1731 га з кадастровим номером :62:201:0030 шляхом розміщення на ній будівель ти споруд (територія Ландшафтного заказника місцевого значення «Деснянські луки» складає 1 243 876 грн. 78 коп., внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки кадастровий квартал 62:201 площею 0,128 га завдано шкоду у розмірі 2101 грн. 56 коп.

Київською міською радою в рамках кримінального провадження до підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 1 245 978 грн. 34 коп. шляхом стягнення з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради матеріальної шкоди на вказану суму.

Прокурор зазначає, що з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) необхідним є застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна підозрюваного ОСОБА_4 з забороною розпорядження та відчуження, а саме:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об єкта нерухомого майна 27;

- транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO SPORT 2.5 TD, д.н.з. НОМЕР_4 , НОМЕР_2 ;

- транспортний засіб FIAT NUOVO DOBLO, д.н.з. НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ,із забороною відчуження та розпорядження вищевказаним майном.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з"явились.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Вимогами ч.8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Слідчими суддею встановлено, що звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного, прокурор обґрунтовує необхідність арешту задля забезпечення цивільного позову у розмірі 1 243 876 гривень 78 коп.

Однак, в матеріалах, які додані до клопотання прокурором, відсутні дані про вартість майна, яка має бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеною у цивільному позові.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено співмірність вартості майна, на яке необхідно накласти арешт, з метою забезпечення цивільного позову та розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170- 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000013 від 20.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.197-1, ч.2 ст.197-1 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1