Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001401 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Одеси, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.09.2019

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України до 3 місяців арешту та штрафу у розмірі 850 гривень, які виконуються самостійно;

2) вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 10.04.2020

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 1 рік 2 місяці позбавлення волі;

3) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 19.10.2020

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців

позбавлення волі, звільненого 04.02.2022 по відбуттю покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.03.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України і йому призначено покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - 5 років 1 місяць позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити і пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши положення ст.ст.69, 75 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що сторона обвинувачення не долучила до матеріалів кримінального провадження докази на підтвердження важливих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення та пом`якшують його відповідальність, а суд першої інстанції ухвалив необґрунтований вирок і призначив йому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, а також пояснив, що вважає, що його дії належить кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він вчинив крадіжки в місці, де не проводились бойові дії; доводи захисника на підтримку позиції обвинуваченого; доводи прокурора, який не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив крадіжку та закінчений замах на крадіжку чужого майна за наступних обставин.

30 червня 2022 року близько 15 години 40 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині "Голді", розташованому за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 1, реалізуючи умисел на таємне викрадення майна, яке належить ТОВ "Т-Стиль", в умовах воєнного стану, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиць костюм (футболку та шорти) вартістю 899 гривень, поклав його у свій рюкзак і пройшов зону кас, не розрахувавшись за товар, після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ "Т-Стиль"майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, 30 червня 2022 року близько 16 години 20 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині "Епіцентр", розташованому за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 1-Б, реалізуючи умисел на таємне викрадення майна, яке належить ТОВ "Епіцентр-К", в умовах воєнного стану, переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиць товар загальною вартістю 1 976 гривень 41 копійка, а саме, бальзам після гоління "Nivea", гель для гоління "Nivea", бокорізи, набір ключів рожкових, дезодорант-спрей, шампунь "Pantene", гель для душу "Nivea", які поклав у свій рюкзак, пройшов зону кас, не розрахувавшись, і намагався залишити приміщення торгівельної зали. Однак ОСОБА_7 злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони з викраденим майном.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти.

Вирішальним для кваліфікації дій особи за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою "в умовах воєнного стану" є час вчинення крадіжки - до введення воєнного стану чи після цього. При цьому не має значення, чи велися в населеному пункті, де було вчинено кримінальне правопорушення, бойові дії, чи мало місце масове вогневе ураження, тимчасова окупація, прохід військ, тощо. На користь такого висновку свідчить формулювання кваліфікуючої ознаки "в умовах воєнного стану" та обставини, яка обтяжує покарання, передбаченої п.11 ч.1 ст.67 КК України, - "вчинення злочину з використанням умов воєнного стану", яку суд може врахувати саме у разі використання особою негативних наслідків, спричинених воєнним станом, під час вчинення злочину.

А тому кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; та за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд згідно з ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкі злочини, ступінь реалізації злочинного умислу, особу винного, який не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, задовільно характеризується за місцем проживання, неодноразово судимий за кримінальні правопорушення проти власності, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк та наближений до мінімального строк, встановлений санкцією відповідного закону України про кримінальну відповідальність. Також суд обрав найбільш сприятливий для обвинуваченого спосіб призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень - поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Посилання обвинуваченого на наявність у нього роботи нічим не доведені. Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що до ОСОБА_7 вже застосовувались положення ст.75 КК України, однак у подальшому він неодноразово вчинював кримінальні правопорушення. Обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, судом апеляційної інстанції не встановлено, і в сукупності з даними про особу обвинуваченого вони не дають підстав вважати, що його виправлення можливе без відбування покарання.

Тому підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання або звільнення від його відбування з випробуванням, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3