Провадження № 1-кс/756/2177/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 31.01.2023, за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

УСТАНОВИВ:

Прокурор Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000350 від 31.01.2023, за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, в якому просить накласти арешт на майно, а саме, на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0083 та домоволодіння, а саме, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві сумісної власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , шляхом заборони відчуження та розпорядження.

У обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлену дату та час, визначив вчинення злочинів, як одне з основних джерел для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування, діючи з корисливих спонукань, з метою особистого збагачення, шляхом вчинення умисних злочинів, направлених на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, після чого вчинив тяжкий злочин за наступних обставин. Порушуючи у воєнний час Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», «Правила перетинання державного кордону громадянами України», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57, ОСОБА_4 , 26.03.2022 незаконно перетнув кордон України з Угорщиною через прикордонний пункт пропуску «Косино», що неподалік с. Косонь, Берегівського р-ну, Закарпатської обл. Так, в 2022 році, точний час не встановлено, але не пізніше 22.11.2022 у ОСОБА_4 , який володів інформацією про наявність у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вільних коштів, виник умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами останнього. 22.11.2022 ОСОБА_4 , усвідомлюючи довірливе авторитетне ставлення ОСОБА_5 до нього, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, звернувся до ОСОБА_5 з проханням надати йому у борг (позику) кошти в сумі 30 000 доларів США, які нібито необхідні йому для вирішення питань пов`язаних з його бізнесом. При цьому, ОСОБА_4 , маючи намір на заволодіння чужим майном - коштами ОСОБА_5 та не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення взятих у борг коштів, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , запевнив того у своїй порядності та в обов`язковому поверненні наданих у борг коштів до 23.12.2022 року. ОСОБА_5 , у якого на той час були довірливі та ділові відносини з ОСОБА_4 , не здогадуючись про дійсні злочинні наміри ОСОБА_4 , спрямовані на заволодіння його коштами та повністю довіряючи останньому, добровільно погодився надати йому у борг кошти в розмірі 30 000 доларів США. 22.11.2022, у невстановлений час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, перебуваючи за кордоном України, послав до приміщення офісу ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 якому ОСОБА_5 передав грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США (що по курсу НБУ станом на 22.11.2022 року становить 1 097 058 (один мільйон дев`яносто сім тисяч шістсот п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок, які після цього ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_4 , використовуючи Київське відділення № 6, фінансової установи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАЙГЕР ІНВЕСТ», що за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 155, надіслав на рахунок підконтрольний ОСОБА_4 . Таким чином ОСОБА_4 вперше незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в розмірі 30 000 доларів США. 30.11.2022, ОСОБА_4 , усвідомлюючи довірливе авторитетне ставлення ОСОБА_5 до нього, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, знову звернувся до ОСОБА_5 з проханням надати йому у борг (позику) кошти в сумі 15 000 доларів США, які нібито необхідні йому для вирішення питань пов`язаних з його бізнесом. При цьому, ОСОБА_4 , маючи намір на заволодіння чужим майном - коштами ОСОБА_5 та не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення взятих у борг коштів, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , запевнив того у своїй порядності та в обов`язковому поверненні наданих у борг коштів до 23.12.2022. ОСОБА_5 , у якого на той час були довірливі та ділові відносини з ОСОБА_4 , не здогадуючись про дійсні злочинні наміри ОСОБА_4 спрямовані на заволодіння його коштами та повністю довіряючи останньому, добровільно погодився надати йому у борг кошти в розмірі 15 000 доларів США. 30.11.2022, у невстановлений час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, перебуваючи за кордоном України, послав до «МакДональдсу», що за адресою: м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 3, ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 , поблизу якого помічник ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , передав грошові кошти в розмірі 15 000 доларів США (що по курсу НБУ станом на 30.11.2022 року становить 548 529 (п`ятсот сорок вісім тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 00 копійок), які після цього ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_4 , використовуючи Київське відділення № 6, фінансової установи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАЙГЕР ІНВЕСТ», що за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 155, надіслав на рахунок підконтрольний ОСОБА_4 . Таким чином ОСОБА_4 в друге заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в розмірі 15 000 доларів США. 02.12.2022, ОСОБА_4 , усвідомлюючи довірливе авторитетне ставлення ОСОБА_5 до нього, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, знову звернувся до ОСОБА_5 з проханням надати йому у борг (позику) кошти в сумі 35 000 доларів США, які нібито необхідні йому для вирішення питань пов`язаних з його бізнесом. При цьому, ОСОБА_4 , маючи намір на заволодіння чужим майном - коштами ОСОБА_5 та не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення взятих у борг коштів, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , запевнив того у своїй порядності та в обов`язковому поверненні наданих у борг коштів до 23.12.2022 року. ОСОБА_5 , у якого на той час були довірливі та ділові відносини з ОСОБА_4 , не здогадуючись про дійсні злочинні наміри ОСОБА_4 , спрямовані на заволодіння його коштами та повністю довіряючи останньому, добровільно погодився надати йому у борг кошти в розмірі 35 000 доларів США. 02.12.2022, у невстановлений час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, перебуваючи за кордоном України, послав до приміщення офісу ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 . Поблизу якого, ОСОБА_5 , передав грошові кошти в розмірі 35 000 доларів США (що по курсу НБУ станом на 02.12.2022 року становить 1 279 901 (один мільйон двісті сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот одна) гривня 00 копійок, які після цього ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_4 , використовуючи Київське відділення № 6, фінансової установи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАЙГЕР ІНВЕСТ», що за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 155, надіслав на рахунок підконтрольний ОСОБА_4 . Таким чином ОСОБА_4 в третє заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в розмірі 35 000 доларів США. 09.12.2022, ОСОБА_4 , усвідомлюючи довірливе авторитетне ставлення ОСОБА_5 до нього, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, знову звернувся до ОСОБА_5 з проханням надати йому у борг (позику) кошти в сумі 26 000 доларів США, які нібито необхідні йому для вирішення питань пов`язаних з його бізнесом. При цьому, ОСОБА_4 , маючи намір на заволодіння чужим майном - коштами ОСОБА_5 та не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення взятих у борг коштів, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , запевнив того у своїй порядності та в обов`язковому поверненні наданих у борг коштів до 23.12.2022. ОСОБА_5 , у якого на той час були довірливі та ділові відносини з ОСОБА_4 не здогадуючись про дійсні злочинні наміри ОСОБА_4 спрямовані на заволодіння його коштами та повністю довіряючи останньому, добровільно погодився надати йому у борг кошти в розмірі 26 000 доларів США. 09.12.2022, у невстановлений час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, перебуваючи за кордоном України, послав до приміщення офісу ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 . В якому, ОСОБА_5 , передав грошові кошти в розмірі 26 000 доларів США (що по курсу НБУ станом на 09.12.2022 року, становить 950 783,60 (дев`ятсот п`ятдесят тисяч сімсот вісімдесят три) гривні 60 копійок), які після цього ОСОБА_9 , за вказівкою ОСОБА_4 , використовуючи Київське відділення № 6, фінансової установи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАЙГЕР ІНВЕСТ», що за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 155, надіслав на рахунок підконтрольний ОСОБА_4 . Таким чином ОСОБА_4 в четверте заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в розмірі 26 000 доларів США.

Враховуючи значну суму позичених грошових коштів, ОСОБА_5 , попрохав ОСОБА_4 , написати розписку про отримані вище грошові кошти, так як іншим чином передачу коштів зафіксувати не представлялось за можливе, так як ОСОБА_4 знаходиться за кордоном України. Після чого, з метою завуалювання своїх злочинних намірів та забезпечення можливості подальшого незаконного заволодіння грошових коштів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 09.12.2022 написав розписку про отримання від ОСОБА_5 грошових коштів в загальній сумі 106 000 доларів США, в якій вказав що поверне їх 23.12.2022 року, та скинув ОСОБА_5 фото вказаної розписки в мессенджері. 21.12.2022, ОСОБА_4 , усвідомлюючи довірливе авторитетне ставлення ОСОБА_5 до нього, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, знову звернувся до ОСОБА_5 з проханням надати йому у борг (позику) кошти в сумі 26 000 доларів США, які нібито необхідні йому для вирішення питань пов`язаних з його бізнесом.При цьому, ОСОБА_4 , маючи намір на заволодіння чужим майном - коштами ОСОБА_5 та не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення взятих у борг коштів, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , запевнив того у своїй порядності та в обов`язковому поверненні наданих у борг коштів до 23.12.2022. ОСОБА_5 , у якого на той час були довірливі та ділові відносини з ОСОБА_4 , не здогадуючись про дійсні злочинні наміри ОСОБА_4 спрямовані на заволодіння його коштами та повністю довіряючи останньому, добровільно погодився надати йому у борг кошти в розмірі 26 000 доларів США. 21.12.2022, у невстановлений час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, перебуваючи за кордоном України, послав до приміщення офісу ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 , поблизу якого, водій ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передав грошові кошти в розмірі 26 000 доларів США (що по курсу НБУ станом на 21.12.2022 становить 950 783,60 (дев`ятсот п`ятдесят тисяч сімсот вісімдесят три) гривні 60 копійок), які після цього ОСОБА_9 , за вказівкою ОСОБА_4 , використовуючи Київське відділення № 6, фінансової установи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАЙГЕР ІНВЕСТ», що за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 155, надіслав на рахунок підконтрольний ОСОБА_4 . В той же день, так як іншим чином передачу коштів зафіксувати не представлялось за можливе у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 знаходиться за кордоном України, останній з метою завуалювання своїх злочинних намірів, написав розписку про отримання від ОСОБА_5 вказаних грошових коштів, в якій вказав що поверне їх до 17:00 год 22.12.2022 та скинув ОСОБА_5 фото вказаної розписки в мессенджері. Таким чином ОСОБА_4 в п`яте заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в розмірі 26 000 доларів США. 16.01.2023, ОСОБА_4 , усвідомлюючи довірливе авторитетне ставлення ОСОБА_5 до нього, маючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами, знову звернувся до ОСОБА_5 з проханням надати йому у борг (позику) кошти в сумі 16 000 доларів США, які нібито необхідні йому для вирішення питань пов`язаних з його бізнесом. При цьому, ОСОБА_4 , маючи намір на заволодіння чужим майном - коштами ОСОБА_5 та не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення взятих у борг коштів, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , запевнив того у своїй порядності та в обов`язковому поверненні наданих у борг коштів до 23.12.2022. ОСОБА_5 , у якого на той час були довірливі та ділові відносини з ОСОБА_4 не здогадуючись про дійсні злочинні наміри ОСОБА_4 спрямовані на заволодіння його коштами та повністю довіряючи останньому, добровільно погодився надати йому у борг кошти в розмірі 16 000 доларів США. 16.01.2023, у невстановлений час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, перебуваючи за кордоном України, послав до приміщення офісу ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 . В приміщенні якого ОСОБА_5 , передав грошові кошти в розмірі 16 000 доларів США (що по курсу НБУ станом на 16.01.2023 становить 585 097,60 (п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч дев`яносто сім) гривень 60 копійок), які після цього ОСОБА_9 , за вказівкою ОСОБА_4 , використовуючи Київське відділення № 6, фінансової установи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАЙГЕР ІНВЕСТ», що за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 155, надіслав на рахунок підконтрольний ОСОБА_4 . В той же день, так як іншим чином передачу коштів зафіксувати не представлялось за можливе, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 знаходиться за кордоном України, останній з метою завуалювання своїх злочинних намірів, написав розписку про отримання від ОСОБА_5 вказаних грошових коштів, в якій вказав що поверне їх 18.01.2023 та скинув ОСОБА_5 фото вказаної розписки в мессенджері. Таким чином ОСОБА_4 в шосте заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в розмірі 16 000 доларів США (грн.) В подальшому, з метою завуалювання своїх злочинних намірів, ОСОБА_4 31.03.2023 року написав розписку що 03.04.2023, поверне частину боргу ОСОБА_5 в сумі 50 000 доларів США, проте грошові кошти так і не повернув. 27.04.2023 написав розписку що в цей же день поверне частину боргу ОСОБА_5 в сумі 12 000 доларів США, проте грошові кошти так і не повернув. 02.05.2023, написав розписку що 05.05.2023 поверне частину боргу в сумі 26 000 доларів США та вказав що за прострочення повернення боргу крім основного боргу поверне ще 50 000 доларів США, як проценти за несвоєчасне повернення боргу, проте грошові кошти так і не повернув. Фото вказаних розписок ОСОБА_4 надсилав ОСОБА_5 , в мессенджері. У подальшому, ОСОБА_4 грошові кошти, належні ОСОБА_5 , якими він заволодів шляхом зловживання довірою використав на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду в розмірі 148 000 (сто сорок вісім тисяч) доларів США, що по курсу НБУ станом на 18 січня 2023 року становить 5 412 152,80 (п`ять мільйонів чотириста дванадцять тисяч сто п`ятдесят дві) гривні 80 копійок, що є особливо великим розміром. Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луганськ, Луганської обл., громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України. 11.09.2023 ОСОБА_4 , було оголошено про підозру, а саме 11.09.2023 через «Укрпошту» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою його проживання, а саме: АДРЕСА_1 , було надіслано повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.190 КК України, від 11.09.2023, на семи аркушах, яку останній з відділення не забрав. 11.09.2023 через мессенджер «Telegram» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його особистий номер НОМЕР_1 , було надіслано повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, від 11.09.2023, на семи аркушах, яку він прочитав, що підтверджується відповідним значком з двома галочками в мессенджері. 11.09.2023 через мессенджер «Telegram» дружині ОСОБА_4 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на її особистий номер НОМЕР_2 , для передачі було надіслано повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.190 КК України, від 11.09.2023 на семи аркушах, яку вона прочитала, що підтверджується відповідним значком з двома галочками в мессенджері. 11.09.2023 через мессенджер «Telegram» старшому сину ОСОБА_4 - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на його особистий номер НОМЕР_3 для передачі було надіслано повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.190 КК України, від 11.09.2023 року, на семи аркушах, яку він прочитав, що підтверджується відповідним значком з двома галочками в мессенджері. 15.09.2023 підозрюваного ОСОБА_4 , було оголошено в державний розшук. 15.09.2023 підозрюваного ОСОБА_4 , було оголошено в міжнародний розшук. 31.05.2023 від потерпілого ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження було подано цивільний позов. 02.06.2023 потерпілого ОСОБА_5 було визнано цивільним позивачем в кримінальному провадженні.

У ході досудового розслідування було встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 355, 368 ЦК України, на праві спільної сумісної власності, перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0083 та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходяться на вказаній земельній ділянці, так як являється майном набутим подружжям за час шлюбу. Підставою арешту майна, на підставі пункту 3 частини 2 статті 170 Кримінільно-процесуального кодексу України, являється конфіскація майна як виду покарання та на підставі пункту 4 частини 2 статті 170 Кримінільно-процесуального кодексу України, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

В ході досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, заплутування органу досудового розслідування, може: приховувати, пошкодити, псувати, знищити, використовувати, перетворити, передати, відчужити майно. Крім того, 30.08.2023, було допитано ріелтора, яка повідомила, що ОСОБА_11 має намір продати будинок виставивши його на продаж. Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0083 та домоволодіння, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходяться на вказаній земельній ділянці, зареєстровано на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме земельна ділянка за останньою зареєстрована 29 лютого 2008 року, а житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, 30.11.2011 року. Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0083, підтверджується відповідью з Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області від 24.05.2023 року, № 12-06/69 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.06.2023, №335372934. Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується рішенням виконавчого комітету Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського р-ну, Київської області від 30.11.2011. №12-258 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.06.2023, №335371875. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_11 з 22 жовтня 1994 року перебувають в шлюбі, вказане майно відповідно до ст.ст. 355, 368 ЦК України, належить їм на праві спільної сумісної власності, так як являється майном набутим подружжям за час шлюбу. Крім того, 29.07.2008 було підписано іпотечний договір PML-900/116/2008 (майнова порука) серія та номер: 2987, виданий 29.07.2008 приватним нотаріусом ОСОБА_13 , предметом якого являлась земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0083 на якій знаходиться будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , де Боржником виступив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджує його право власності на вказане майно. Крім того, 23.12.2022 грошові кошти для погашення вищевказаної іпотеки вносив ОСОБА_9 , який в ході допиту повідомив, що грошові кошти які вносились були надані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Також, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 16.01.2023 року, було написано розписку потерпілому ОСОБА_5 , в якій останній визнав перед потерпілим борг в сумі 132 000 доларів США та у випадку несвоєчасного повернення грошових коштів зобов`язався передати в заставу будинок який перебуває в спільній сумісній власності з дружиною, чим і визнав право власності на вказане майно.

З огляду на викладене, прокурор просить накласти арешт на зазначене майно шляхом заборони відчуження та розпорядження.

З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власників майна, оскільки наявні ризики відчуження на користь третіх осіб майна.

Разом з тим, оскільки згідно вимог ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, розгляд вказаного клопотання без виклику сторони захисту жодним чином не буде порушувати права підозрюваного чи інших осіб.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, при цьому, 20.09.2023 подав до суду заяви, у яких просив розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0083 та домоволодіння, а саме, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на вказаній земельній ділянці, що належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Крім того, до клопотання додав ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду від 20.09.2023.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.

У провадженні СВ Оболонського управління поліції ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000350 від 31.01.2023, за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частинами 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 5 ст. 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як убачається із матеріалів, ОСОБА_5 у рамках даного кримінального провадження пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням на суму 148 000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 18.01.2023 становить 5 416 600,00 грн.

Постановою старшим слідчим СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_14 від 02.06.2023 ОСОБА_5 було визнано цивільним позивачем в кримінальному провадженні № 0000350 від 31.01.2023.

11.09.2023 було складено старшим слідчим СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_14 повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке цього ж дня погоджене прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_15 , вручено ОСОБА_4 у спосіб, передбачений КПК України.

Постановою старшим слідчим СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_14 від 15.09.2023 підозрюваного ОСОБА_4 , було оголошено в державний розшук. Постановою старшим слідчим СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_14 від 15.09.2023 підозрюваного ОСОБА_4 , було оголошено в міжнародний розшук.

Санкція ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції станом на дату вчинення кримінального правопорушення) за якою підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У відповідності до правових положень ч. 6 ст. 12 КК України зазначений злочин є особливо тяжким.

Статтею 59 КК України встановлено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Тобто, у випадку засудження ОСОБА_4 за вчинення наведеного злочину до нього може бути застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке йому належить, в тому числі його частки в спільній сумісній власності подружжя.

Відповідно до інформації Відділу державної реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції у Луганській області, встановлено актовий запис цивільного стану № 847 від 22.10.1994 про шлюб ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відтак, з 22.10.1994 ОСОБА_4 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Згідно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомо майна, житловий будинок загальною площею 510,7 кв.м., житловою площею 134,3 кв.м., з надвірними будівлями та побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 23.12.2021 виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради на підставі рішення від 30.11.2011 № 12-258, належить ОСОБА_11 .

Земельна ділянка кадастровий номер :01:007:0083, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.02.2008, зареєстрованого у реєстрі за №196 належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

При оцінці можливості накладення арешту на майно ОСОБА_4 у спільній сумісній власності, слідчим суддею враховується те, що майнові відносини в Україні регулюються цивільним законодавством.

Правовий режим власності в Україні визначається виключно законами України, що передбачає п. 7 ч. 1 ст. 92 Конституції України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Такий же підхід до питання належності особам, які є подружжям, на праві власності майна, набутого ними за час шлюбу, передбачають ч. ч. 3, 4 ст. 368 ЦК.

Як вбачається з ч. ч. 1, 3 ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 61 СК об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За приписами ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 73 СК за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства. Підставою для виділення частки майна в праві спільної сумісної власності має бути вимога співвласника такого майна або державного чи приватного виконавця.

У межах кримінального провадження є неприпустимим вирішення спору про право власності на майно шляхом поділу його з виділенням часток (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.10.2022 у справі №752/7440/18).

Виходячи з вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що оскільки зареєстроване за ОСОБА_11 майно, на яке прокурор просить накласти арешт, також належить і підозрюваному ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, а в межах кримінального провадження поділ майна з виділенням часток є неприпустимим, а тому арешту підлягає все майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , а не частина такого майна.

Таким чином, існує сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що вищевказане майно, що належить на праві спільної сумісної власності підозрюваному ОСОБА_4 є предметом можливої конфіскації майна, як виду покарання, що передбачене санкцією ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, та яке може бути призначене ОСОБА_4 судом у випадку направлення відносно нього обвинувального акту до суду та визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Слідчим суддею встановлено, що наявні достатні підстави вважати щодо існування ризику того, що вищевказане майно може бути відчужене на користь третіх осіб з метою уникнення підозрюваним виконання покарання у вигляді конфіскації майна, яке може бути призначене ОСОБА_4 судом у випадку направлення відносно нього обвинувального акту до суду та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке йому інкримінується. За таких обставин необхідність арешту такого майна обґрунтовується запобіганням можливості здійснити його відчуження, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вищевказаного майна, що належить на праві спільної сумісної власності підозрюваному ОСОБА_4 шляхом накладення заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном відповідає принципу розумності, є співрозмірним, виходячи із завдань кримінального провадження у відповідності до положень ст. 2 КПК України, та не створюватиме негативних наслідків для третіх осіб.

Слід також зазначити, що накладення арешту на вищезазначене майно не є припиненням права власності/позбавленням права власності на це майно, а є лише тимчасовим обмеженням права власності на майно, яке полягає у тимчасовій забороні відчужувати та розпоряджатися даним майном, без встановлення заборони користування ним, що за своєю суттю є менш обтяжливим способом арешту даного майна, який не призведе до суттєвих наслідків, що можуть позначитися на інтересах власників майна, третіх осіб.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Одночасно, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись статтями 131- 132, 170-173, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000350 від 31.01.2023, за ознаками вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:007:0083, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.02.2008, зареєстрованого у реєстрі за №196 належить ОСОБА_11 та на житловий будинок загальною площею 510,7 кв.м, житловою площею 134,3 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що на підставі свідоцтва про право власності, виданого 23.12.2021 виконавчим комітетом Віто-Поштової сільської ради на підставі рішення від 30.11.2011 № 12-258, належить ОСОБА_11 , шляхом накладення заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому, їх захисникам, законним представникам, іншим власникам або володільцям майна, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1