Провадження № 11-кп/824/4744/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

12 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 30.06.2015 Дружківським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 317 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік. Згідно ухвали Дружківського міського суду Донецької обл. від 01.06.2016 іспитовий строк скасовано з направленням засудженого до місць позбавлення волі на 3 роки. Звільнений з місць позбавлення волі 26.11.2020 згідно з ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13.11.2020 умовно-достроково на 3 місяці 2 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; - виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 24.06.2023, приблизно о 12 годині, знаходячись біля буд. № 1 по вул. Григоровича-Барського в м. Києві, незаконно зберігав при собі, без мети збуту, психотропну речовину - PVP, масою 0,602 г.

Так, ОСОБА_7 24.06.2023, в денний час, знаходячись на ділянці місцевості, розташованій неподалік від буд. № 1 по вул. Григоровича-Барського в м. Києві, безоплатно, шляхом знахідки незаконно придбав поліетиленовий пакетик з пазовим замком з кристалоподібною речовиною білого кольору, схожою на психотропну речовину, яку з метою подальшого особистого вживання залишив на зберігання при собі, без мети збуту, вирішивши слідувати у власних справах.

Коли ОСОБА_7 , приблизно о 12 годині, 24.06.2023, продовжував знаходитись біля буд. № 1 по вул. Григоровича-Барського м. Києві, він був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав для подальшого вилучення поліетиленовий пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, масою 0,860 г.

Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-23/32652-НЗПРАП від 29.06.2023, надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он). Маса PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он) в наданій речовині становить 0,602 г.

PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), згідно Списку № 2 «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовині прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 02.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» розміром особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), за який передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 309 КК України, є маса від 0,15 г до 1,5 г.

Судове засідання проводилось у спрощеному провадженні відповідно до ст. 382 КПК України.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2023 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. В решті вирок суду залишити без змін. Вказує, що при ухваленні вироку поза межами суду, без необхідної оцінки залишились дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, судом не надано оцінки тому, що ОСОБА_7 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та був звільнений від відбування покарання з випробуванням. Крім того, за невиконання умов ст. 75 КК України ОСОБА_7 було направлено до місць позбавлення волі, де він відбував реальне покарання, однак, навіть суворі, реальні заходи кримінальної репресії виявилися недостатніми, не призвели до позитивних змін в його особистості і не створили у нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки у суспільстві, оскільки невдовзі після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, він вчинив умисне кримінальне правопорушення. Також вказує, що безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який проти неї заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, розглянуто судом першої інстанції в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із загальними засадами призначення покарання, що регламентовані ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку, про можливість її виправлення без відбування покарання. Такий висновок суду повинен ґрунтуватися на відомостях про вчинене особою кримінальне правопорушення, її посткримінальну поведінку та характеристику, спосіб життя, соціальні зв`язки, наявність чи відсутність судимості тощо. Лише проаналізувавши в сукупності всі зазначені обставини у конкретному кримінальному провадженні, суд може дійти висновку про наявність підстав для звільнення особи від відбування покарання в умовах застосування ст. ст. 75, 76 КК України.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції на виконання наведених вимог закону, призначаючи ОСОБА_7 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про його особу, а саме те, що він не одружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатра та під диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, є раніше судимим. Обставино, яка пом`якшує покарання суд визнав щире каяття обвинуваченого, обставин, що обтяжують покарання не встановив.

За сукупності вказаних обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважав за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у межах, установлених у санкції ч.1 ст. 309 КК України, а саме у виді обмеженні волі, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, його особи, суд дійшов висновку про те, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважав за можливе застосувати положення ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх достатньо мотивованими, оскільки таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, що притягується до кримінальної відповідальності, і доводи апеляційної скарги прокурора цього не спростовують.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом не надано оцінки тому, що ОСОБА_7 вже притягувався до кримінальної відповідальності колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом при призначенні обвинуваченому покарання враховано те, що він раніше судимий.

Також колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне визнання судом обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого, оскільки в обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, а також в обвинувальному акті зазначено обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 - щире каяття у вчиненому.

Будь-яких інших доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного вироку чи не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли б свідчити про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_7 неможливе без реального відбування покарання прокурором не наведено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом першої інстанції вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції вимог ст.75 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора має бути залишена без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя