ЄУН №201/8218/23
провадження №1-кс/201/3155/2023
УХВАЛА

Іменем України

20 липня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначив наступне.

14 липня 2023 року старшим слідчим СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_4 було оглянуто та вилучено автомобіль марки BMW 525D, д.н. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 на штраф майданчик ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Станом на день подачі скарги кримінальне провадження за даною подією не відкрито, арешт не накладено, у зв`язку із чим скаржник просить повернути зазначений автомобіль, який належить їй на праві власності.

Від адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_4 . Скаргу просив задовольнити та повернути автомобіль власниці.

Від слідчого ОСОБА_5 надійшла заява, в якій остання просить розглянути скаргу без її участі, прийняти рішення відповідно чинного законодавства. Крім того вказала, що відомості по даній події не внесено до ЄРДР та арешт не накладено.

Відповідно до ст. 107 КПК України повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове вилучення об`єктів власності є позбавленням володільця майна можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що вилучення та утримання у будь-якої особи належного їй на законних підставах майна у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправними.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Так, за положеннями ст. 2 КПК України, до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За приписами ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до вимог ст. 237 ч.ч. 1 та 2 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Частиною 5 та 7 вказаної статті передбачено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» судам необхідно враховувати, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини поняття «інше володіння» у п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод охоплює такі об`єкти (природного походження та штучно створені), які за своїми властивостями дають змогу туди проникнути і зберегти або приховати певні предмети (речі, цінності). Ними можуть бути, зокрема, земельна ділянка, сарай, гараж, інші господарські будівлі та інші будівлі побутового, виробничого та іншого призначення, камера сховища вокзалу (аеропорту), індивідуальний банківський сейф, автомобіль тощо. Аналогічна позиція закріплена в частині 2 статті 233 КПК України.

Ці фактичні дані є не що іншим як доказами відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України. За ч. 2 цієї статті процесуальними джерелами доказів є, зокрема речові докази, документи.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті (ст. 98 КПК України).

Отже, огляд мав на меті виявлення речових доказів, документів.

На майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, може бути накладний арешт.

Протоколом огляду, проведеного в порядку КПК України, вказаний автомобіль вилучений.

Згідно з частиною 1 статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною другою статті 167 КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Отже автомобіль є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Зокрема, згідно з частиною 5статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до частини 6 статті 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Отже, за змістом наведених норм кримінального процесуального закону, клопотання про арешт майна, тимчасово вилученого під час обшуку, здійсненого на підставі ухвали слідчого судді, повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення такого майна, а арешт накладений не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Між тим, доказів звернення слідчого до суду з клопотанням та накладення арешту на вилучене в ході огляду майно слідчому судді не надано, до теперішнього часу вищевказане майно не повернуто, речовим доказом воно не визнано, відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесені.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки BMW 525D, д.н. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, VIN НОМЕР_2 є ОСОБА_4 .

З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучення під час огляду автомобіль без накладання на нього слідчим суддею арешту, а також відсутність визнання його речовим доказом та невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, суперечить положенням КПК України.

Органом досудового розслідування слідчому судді не доведено необхідність подальшого утримання вилученого в ході огляду майна.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 169, 174, 309, 369-372, 376, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу ВП № 5 ДРУП ГУНП України в Дніпропетровській області після отримання даної ухвали повернути ОСОБА_4 належний їй на праві приватної власності автомобіль марки BMW 525D, д.н. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1