Справа № 944/28/23
Провадження №1-кп/944/699/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2023м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000935 від 19.11.2022 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, одруженого, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

судом визнано доведеним, що в один із днів початку місяця 2022 року, ОСОБА_5 достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, який черговий раз продовжено Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, шляхом віджиму металопластикового вікна таємно проник у приміщення садового будинку АДРЕСА_2 , розташованого на території садівничого товариства «Явір-1», який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , водночас перебуває у користуванні потерпілої ОСОБА_4 та викрав масляний електрорадіатор марки «Nikura - 11 секцій - 2900 Вт» вартістю 1800 грн, шведську стінку спортивну дерев?яну (натуральне дерево ВІ-220, бук) з турніком для дому, залу, кваргири, розміром 220?80 см вартістю 1400 грн, шість штук прозорих склянок із потовщеним дном вартістю 112,50 грн, новий жолоб (ринву) діаметром 100 мм, довжиною 3 м, кольору - графіт, країна-виробник - Польща, загальною довжиною 57м вартістю 4179,81 грн, керамічну ікону вартістю 2000 гривень, постільну білизну «Glory» торговельної марки «Pupilla» з вишивкою, Євро розміру вартістю 4846,33 гривень, дитячу постільну білизну «Мінні Міні Маус» розміру 100?135 см вартістю 819 гривень, дорожню сумку (бюти кейс) «GROSSER ROTER CHAOPING REISEKOFFER» розмірами 35 x 28 x18 см, рожевого кольору вартістю 360,80 грн, валізу (чемодан) з текстильного матеріалу бордового кольору, розміру 80?56?18 см вартістю 375 гривень, валізу (чемодан) з текстильного матеріалу чорного кольору, розміру 80x56x18 см вартістю 375 гривень, ковану підставку для квітів «Вежа» на 9 вазонів, загальними розмірами 170?50?50 см вартістю 575,52 гривень, після чого покинув місце події і розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 16 843,96 гривень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому суті обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення, положень ст.63 Конституції України, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується визнав повністю, та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати. Матеріальні збитки потерпілій відшкодував частково, а саме у розмірі 10000 грн, решту коштів буде намагатися повернути в найближчий час, оскільки ніде працює, тому має скрутне матеріальне становище.

ПотерпілаОСОБА_4 , в судовому засіданні зазначила, що матеріальну шкоду обвинуваченим відшкодовано в частково, а саме у розмірі 10000 грн, вказаною крадіжкою їй завдано моральну шкоду в сумі 15000 грн. Просить задоволити цивільний позов на вказану суму,покаранння просить призначити не пов`язане з позбавленням волі.

На підставі положень ч.3 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого, що повністю визнав свою вину, інші докази, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, судом не досліджувались.

Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів, допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України є вірною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, в тому числі: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу винного, позиції прокурора, наслідків кримінального провадження, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, приймаючи до уваги особу винного, який раніше не судимий, окрім скоєного характеризується позитивно, вчинив нетяжкий злочин, відсутність обставин, які б обтяжували йому покарання, висновок органу пробації про середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та покладенням на нього передбачених ст.76 цього ж Кодексу обов`язків.

На думку суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

Крім того, судом встановлено, що потерпілою ОСОБА_4 подано позовну заяву до ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В межах цивільного позову не надано жодного доказу з приводу крадіжки. Разом з тим, у ході судового розгляді, на підставі належних та допустимих доказів, судом встановлено винуватість ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення. ОСОБА_4 додала, що матеріальні збитки їй відшкодовано частково, а саме у розмірі 10000 гривень. Просить суд стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду в розмірі 6843,96 грн та моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

Прокурор вважав за можливе позовні вимоги задовольнити, та стягнути спричинену матеріальну шкоду зазначену в обвинувальному акті.

Обвинувачений ОСОБА_5 позовні вимоги визнав частково, зазначив що матеріальні збитки потерпілій відшкодував частково, а саме у розмірі 10000 грн, решту коштів буде намагатися повернути в найближчий час, оскільки ніде працює, тому має скрутне матеріальне становище.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі ст.16, 1166 ЦК України, відповідно до ст.128, 368 КПК України, позовні вимоги цивільного позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягають частковому задоволенню.

Так, згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частинами першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Отже, із обвинуваченого на користь потерпілої необхідно стягнути матеріальну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням.

Як передбачено ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Суд приймає до уваги глибину фізичних страждань потерпілої, враховуючи те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, та вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 7000 грн буде цілком відповідати критеріям розумності та справедливості.

Враховуючи вищевикладене, добровільне відшкодування шкоди на суму 10000 грн, позов підлягає до часткового задоволення в сумі 13843 грн 96 коп, з яких матеріальна шкода складає 6843,96 грн та моральна шкода в розмірі 7000 гривень.

Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного, керуючись ст.94, 349, 369-371, 373 - 376, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану шкоду в сумі 13843 (тринадцять тисяч вісімсот сорок три ) грн 96 коп, з яких матеріальна шкода в розмірі 6843,96 грн та моральна шкода в розмірі 7000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь держави 8872 (вісім тисяч вісімсот сімдесят дві) грн 66 коп витрат за проведення експертиз.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 5 візерунків ПЛС зі слідами папілярних візерунків, які поміщено на таблицю №1 до протоколу огляди місця події - знищити;

- паперовий конверт, в якому знаходиться таблиця №l до протоколу огляду місця події від 19.11.2022 року та дві дактилоскопічні карти заповнені на ім?я: гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_4 - знищити;

- дорожню сумку (бюти кейс) - повернути ОСОБА_4 ;

- 6 штук склянок - повернути ОСОБА_4 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія повного тексту вироку вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом №2462-ІХ від 27.07.2022).

Суддя ОСОБА_1