Справа № 182/1564/14-к
Провадження № 1-о/0182/3/2022
У Х В А Л А

Іменем України

23.06.2022 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Нікополь Дніпропетровської області заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року за виключними обставинами,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

1.13 жовтня 2021 року до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд за виключними обставинами вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.07.2014 року, яким його визнано винуватим і засуджено за п.п.6,10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.153, ч.4 ст.187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

2.Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року було відкрито провадження за заявою засудженого ОСОБА_5 , яке в подальшому відкладалось.

3.В ході судового розгляду ОСОБА_5 підтримав заяву, просив скасувати за виключними обставинами вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.07.2014 року, яким його визнано винуватим і засуджено за п.п.6,10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.153, ч.4 ст.187 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, в частині призначеного покарання у вигляді довічного позбавлення волі та постановити новий вирок, яким замінити неконституційне покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, який, згідно з положеннями ч.2 ст.63 КК України, не може перевищувати 15 років позбавлення волі.

4.Своє клопотання мотивував тим, що рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року покарання у виді довічного позбавлення волі, як покарання без перспективи, є несумісним із вимогами Конституції України та не відповідає статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У зв`язку з чим, на думку засудженого, покарання у виді довічного позбавлення волі є неконституційним і воно має бути замінене на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на певний строк та з урахуванням того, що він фактично тримається під вартою 7 років 10 місяців, крім того просив суд рахувати йому строк відбування покарання з застосуванням рішення Красногвардійського районного суду Дніпропетровської області, ч.5 ст. 72КК України у редакції ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі, у період з 11.12.2013 року до 29.01.2015 року включно, оскільки він у цей проміжок часу він мав статус особи, що утримується під вартою, та зарахувати вказано відбутий термін до 15 років позбавлення волі.

5.Захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 заяву про перегляд вироку за виключними обставинами підтримала та просила суд задовольнити. Вважає рішення суду по довічне позбавлення волі не конституційним, послалась на рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року та практику ЄСПЛ.

6.Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення заяви про скасування вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.07.2014 року за виключними обставинами, оскільки заява засудженого жодним чином не доведена та не обґрунтована, наведені обставини не є виключними та законодавством не передбачено процедура заміни довічного позбавлення волі.

7.Ознайомившись із заявою засудженого ОСОБА_5 , заслухавши думку сторін провадження, колегія суддів враховує наступне.

8.Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було засуджено вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.07.2014 року, яким його визнано винуватим за п.п.6,10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.153, ч.4 ст.187 КК України та засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

9.Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2015 року вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_5 залишено без змін.

10.Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2015 року вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.01. 2015 відносно ОСОБА_5 , залишено без змін.

11.Згідно із ч.1 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

12.За змістом пункту 1 частини третьої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України виключними обставинами визнаються, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

13.Рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021 визнано неконституційними положення частини першої статті 81 КК України, частини першої статті 82 КК України, в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим же Рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

14.Таке Рішення Конституційний Суд України постановив з метою реалізації статей 3, 23, 28 Конституції України та приведення Кодексу у відповідність до Конституції України та зазначив, що обов`язком Верховної Ради України є законодавчо забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.

15.Тому виконання вищевказаних приписів Конституційного Суду України має бути здійснено шляхом внесення Верховною Радою України змін до норм права, котрі регулюють питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі.

16.Разом з тим, як слідує із Рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року довічне позбавлення волі як вид кримінального покарання не суперечить приписам частини першої статті 3, статті 23, частини другої статті 28 Конституції України, якщо засудженому до такого виду покарання на законодавчому рівні гарантовано право на дострокове звільнення від відбування такого покарання та/або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

17.А тому, колегія суддів вважає, що посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6р(ІІ)/2021, як на виключну обставину для перегляду вироку суду, ОСОБА_5 не звернув увагу, що предметом цього рішення є невідповідність Конституції України частини першої статті 82 КК України та частини першої статті 81 КК України, тобто питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно - дострокового звільнення від відбування покарання осіб, засуджених до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а тому твердження ОСОБА_5 про скасування довічного позбавлення волі, як виду покарання є безпідставним та помилковим.

18.Крім того, вказаним Рішенням Конституційного Суду України не визнано неконституційність положення кримінального закону в частині застосування покарання у виді довічного позбавлення волі, яке було застосовано судом при ухваленні відносно ОСОБА_5 обвинувального вироку від 15.07.2014 року.

19.Таким чином, призначене засудженому ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі є конституційним, що повністю спростовує доводи останнього.

20.З приводу заміни даного покарання більш м`яким колегія суддів зазначає, що чинним законодавством на даний час не визначено порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким, про що Конституційний Суд України вказав у своєму рішенні, що у свою чергу унеможливлює заміну призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, зокрема й покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки на даний час система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, не реформована, зміни до законодавства не внесені.

21.Також, колегія суддів вважає необхідним зауважити на тому, що на даний час єдиним механізмом захисту прав осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, залишається інститут президентського помилування, передбачений ст.87 КК України.

22.Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.07.2014 року за виключними обставинами в частині призначення покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 459, 460, 462, 464 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

1.Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2014 року яким його було засуджено за ч.4 ст.187, п.п.6,10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.153 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна за виключними обставинами.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 27 червня 2022 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3