Справа № 591/3205/22
Провадження № 1-кп/591/458/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000657 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, розлученого, не працюючого, не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

17 лютого 2022 року близько 16.00 год. ОСОБА_7 , знаходячись поряд з кв. АДРЕСА_2 , під час конфлікту, на ґрунті неприязних стосунків, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, схопивши за праву руку ОСОБА_4 та крутонувши її навколо її осі з подальшим поштовхом, заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типічному місці та шилоподібного відростку ліктьової кістки зі зміщення, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення фактично не визнав, зазначивши про те, що дійсно за наведених в обвинуваченні обставин між ним та ОСОБА_4 стався словесний конфлікт в згаданому місці, під час якого, остання намагалась вдарити його, але він схопив її за ногу, відштовхнув, внаслідок чого вона впала та пошкодила руку, наміру на заподіяння тілесних ушкоджень не мав.

Водночас, надані обвинуваченим покази, які суд вважає обраним способом захисту з метою уникнення відповідальності, спростовуються іншими доказами в справі, переконливих підстав для недовіри яким, чи щодо недопустимості яких суду наведено не було.

Так, допитана потерпіла ОСОБА_4 підтвердила заподіяння їй обвинуваченим тілесних ушкоджень саме при згаданих в обвинуваченні обставинах, зазначивши про те, що біль в руці відчула не при падінні, а саме при її викручуванні обвинуваченим.

При цьому, її покази є послідовними, логічними та узгоджуються з іншими доказами в справі, зокрема, з показами свідка ОСОБА_8 , яка підтвердила заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілій саме за наведених вище обставин.

Крім того, як потерпіла так і свідок показали, що саме ОСОБА_7 , схопивши за руку ОСОБА_4 , крутонув її та саме в цей момент потерпіла навіть скрикнула та впала, після чого була викликана поліція та швидка медична допомога, що підтверджується долученими доказами, а саме: протоколом огляду та диском з записом виклику поліції (т. 1 а.с. 158-160), матеріалами тимчасового доступу до документів (та копіями документів) стосовно виклику швидкої медичної допомоги, протоколом огляду та записом виклику ШМД (т. 1 а.с. 203-212), копіями медичних документів, наданих як потерпілою так і на запит слідчого (т. 1 а.с. 214-221, 226-246).

До того ж, покази потерпілої та свідка ОСОБА_8 підтверджуються та узгоджуються як з показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в частині причин виникнення конфлікту саме з вини обвинуваченого та його наслідків у вигляді спричинення обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень, виклику та прибуття поліції на виклик, так і з іншими доказами в справі, зокрема, з протоколами слідчих експериментів за участю потерпілої та свідка ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 143, 151), під час яких вони продемонстрували механізм спричинення обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень саме за наведених вище обставин, в тому числі саме при викручуванні її руки, що узгоджується з висновками судово-медичних експертиз №№ 384, 422, 423 (т. 1 а.с. 141, 150, 157) та з актом судово-медичного обстеження (т. 1 а.с. 225), якими підтверджено характер, ступінь тяжкості, локалізація та механізм заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 саме в спосіб продемонстрований нею та свідком ОСОБА_8 , тобто який зазначений в обвинуваченні (т. 1 а.с. 150, 157).

В той же час, жодного підтвердження показам обвинуваченого про те, що він нібито діяв в умовах захисту та ненавмисно заподіяв потерпілій ушкодження, суду наведено не було, а спростування можливості заподіяння тілесних ушкоджень наведено як в зазначених висновках експертиз, так і в показах ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які, будучи попередженими про кримінальну відповідальність, показали, що саме в момент викручування руки потерпіла скрикнула та відчула біль.

Таким чином, суд вважає зазначені обставини вчиненого діяння встановленими, факт скоєння ОСОБА_7 цього кримінального правопорушення доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він, своїми умисними протиправними діями, завдав середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 .

Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є не судимою особою (згідно ст. 89 КК України), розлучений, негативно характеризується за місцем проживання, не працює.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним діяння.

Враховуючи викладене та негативні характеристики обвинуваченого, його майновий стан, відсутність роботи, вік, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, пов`язаного з ушкодженням здоров`я, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та вчинення діяння не судимою особою (згідно ст. 89 КК України), суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише з призначенням покарання у виді обмеження волі, оскільки саме це покарання відповідатиме меті кримінального провадження, сприятиме попередженню вчинення кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Цивільний позов, заявлений потерпілою (т. 1 а.с. 16, т. 2 а.с. 3) підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, заявлені ОСОБА_4 вимоги про відшкодування майнових збитків складаються з 12081,2 гривень не отриманої заробітної плати та 1552,5 гривень, витрачених на придбання ліків.

Що стосується коштів на придбання медикаментів, то в цій частині вимоги обґрунтовані та доведені копіями відповідних чеків (т. 1 а.с. 31), тому ці кошти підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої.

В частині стягнення коштів не отриманої заробітної плати, вимоги не можуть бути задоволені, як недостатньо обґрунтовані та доведені, оскільки по-перше, такі збитки не є прямою шкодою від вчиненого кримінального правопорушення, а по-друге, суду не доведено неможливості виплати відповідного відшкодування перебування особи на лікарняному державним органом (установою) уповноваженою на це, тим більше, що сама потерпіла не заперечила того факту, що відповідні кошти їй були виплачені (хоча в якому розмірі та ким саме, суду зазначено не було).

Цивільний позов потерпілої стосовно відшкодування моральної шкоди в сумі 30000 гривень слід задовольнити, оскільки, завдання моральної шкоди в цій частині в повній мірі обґрунтовано позивачем та зумовлюється стражданнями, завданими внаслідок ушкодження здоров`я та спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які є значними, болючими, їх характером, тривалістю лікування, а також вадами здоров`я зумовленими цим, що безумовно викликає болісні відчуття, страждання та призводить до значних змін в житті, які продовжувались впродовж значного періоду. Потерпіла впродовж тривалого часу після події проходила лікування, не працювала та потребувала відновлення здоров`я (до того ж, момент заподіяння тілесних ушкоджень припав майже на початок відкритої агресії проти нашої країни, що створювало додаткові труднощі для потерпілої).

Тому, виходячи з глибини та характеру страждань, враховуючи принцип, розумності, виваженості, співмірності та справедливості, належною до стягнення на відшкодування моральної шкоди, завданої зазначеним кримінальним правопорушення, на переконання суду, є сума коштів заявлена потерпілою в 30000 гривень.

Відтак, у відповідності до вимог ст.ст. 1166-1168, 1177 ЦК України цивільний позов слід задовольнити частково.

Підтвердження наявності в справі процесуальних витрат суду не наведено, а питання щодо долі речових доказів вирішується згідно вимог закону.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу.

На підставі ч. 1 ст. 122 КК України, ст.ст. 1166-1168, 1177 ЦК України, керуючись ст.ст. 127-129, 368, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Строк відбування покарання обраховувати з моменту прибуття та постановки на облік ОСОБА_7 у виправному центрі.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути на її користь з ОСОБА_7 на відшкодування майнової шкоди кошти в сумі 1552,5 гривні та на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 30000 гривень.

Речові докази: диски та копії документів залишити в матеріалах провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення; особою, що не була присутня при цьому - з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй вироку. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1