В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001709 від 25.09.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, інваліда 2 гр., одруженого, працюючого водієм в ТОВ «Рітем-Сіті», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участі прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2023 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.09.2020, у складі напівпричепу марки «Carnehl» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 15.09.2020, грубо, порушуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, згідно до якого «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди», та п. 13.1 Правил дорожнього руху, згідно до якого «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу», рухався в крайній правій смузі руху зі швидкістю близько 80 км./год., по автодорозі М-3 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварино » у Павлоградському районі, Дніпропетровській області, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку, з боку міста Дніпро у напрямку міста Павлоград. У вказаний час, попереду, у попутному напрямку, відносно зазначеного вище транспортного засобу, рухався автомобіль марки «ВАЗ 21093» реєстраційний номер

НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 14.05.2015 під керуванням водія ОСОБА_9 , який на задньому пасажирському сидінні за водієм, перевозив пасажира ОСОБА_6 . Під час руху водій ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров?я себе і громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, в умовах необмеженої видимості, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, з якою він мав би можливість виконувати всі необхідні дії по керуванню автомобілем, які б забезпечували безпеку всіх учасників дорожнього руху. При здійсненні у зазначених умовах подальшого руху, на 1024 км. автодороги М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварино» у Павлоградському районі, Дніпропетровській області, 25 вересня 2023 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_3 несвоєчасно виявив на смузі свого руху інший транспортний засіб, та без застосування гальмування допустив зіткнення передньою частиною керованого ним транспортного засобу, з задньою частиною автомобіля марки «ВАЗ 21093» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_9 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «ВАЗ 21093» ОСОБА_6 було заподіяно тяжке тілесне ушкодження. Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 12.3 та п. 13.1 Правил дорожнього руху в яких вказано: п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди; п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинно-наслідковому зв?язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пасажиру ОСОБА_6 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку; закритої травми грудної клітини; закриті переломи І ребра справа, I-IV ребер зліва; закритого крайового перелому крижу справа без зміщення; закритої травми живота; розриву тощої кишки з розлитим серозно-фібринозним перитонітом; забій 5 сегменту печінки І ст. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, та суду показав, що 25 вересня 2023 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, він керував технічно справним вантажним автомобілем марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 у складі напівпричепу, та рухався в крайній правій смузі руху зі швидкістю близько 80 км./год., по автодорозі у Павлоградському районі, Дніпропетровській області, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку, з боку міста Дніпро у напрямку міста Павлоград. У вказаний час, попереду, у попутному напрямку рухався автомобіль марки «ВАЗ 21093». При здійсненні у зазначених умовах подальшого руху, він несвоєчасно виявив на смузі свого руху інший транспортний засіб, та без застосування гальмування допустив зіткнення передньою частиною керованого ним транспортного засобу, з задньою частиною автомобіля марки «ВАЗ 21093». Потім він зупинив керований ним транспортний засіб, надав необхідну допомогу потерпілому, та коли вже той перебував у лікарні, допомагав йому як продуктами харчування так і придбанням ліків. На сьогодні потерпілий до нього не має претензій. З висновками проведених експертиз він повністю згоден. Просить суд не позбавляти його волі, та водійського посвідчення, так як його спеціальність є водій, він інвалідом 2 гр., та праця водія для нього є засобом для існування.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив факт ДТП, та погодився із показами, які надав у суді обвинувачений. Додав, що під час ДТП він втратив свідомість, та прийшов до тями лише у лікарні. В реанімаційному відділені він перебував 3 дні, та потім ще деякий час в хірургічному відділені. Також йому заплановано операцію пов`язану із пошкодженням бедра. На сьогодні шкода йому відшкодована обвинуваченим, претензій він до останнього не має, та просить суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, без позбавлення водійського посвідчення.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, суд вважає, що обвинувачений винний у порушенні Правил безпеки дорожнього руху України, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 286 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття у скоєнні злочину та сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, раніше не судимий, є інвалідом 2 групи, працює, одружений, та його дружина перебуває на "Д" обліку з 16.06.2023 року з приводу вагітності, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, вину визнав повністю, шкоду потерпілому відшкодував, та той не наполягав на позбавлені волі, та водійського посвідчення останнього.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням вище викладених характеризуючих даних на особу обвинуваченого, ставлення останнього до скоєного, а саме щире каяття, та відшкодування шкоди потерпілому, та те що останній до нього претензій не має, та просить не позбавляти волі останнього, вимог справедливості і цілей правосуддя, суд приходить висновку, що обвинувачений не становить небезпеку для суспільства, в зв`язку з чим його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у виді позбавлення обвинуваченого права керувати транспортними засобами, суд враховує положення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, де йдеться про те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Судом встановлено, що обвинувачений раніше не притягався як до адміністративної так і до кримінальної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Потерпілий не наполягає на позбавлені обвинуваченого водійського посвідчення.

Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений грубо порушив 12.3 та п. 13.1 Правил дорожнього руху в яких вказано: п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди; п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Позбавляючи обвинуваченого водійського посвідчення суд також враховує наслідки, що настали, а саме потерпілому спричинені тілесні ушкодження у виді політравми: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, закритої травми грудної клітини, закриті переломи І ребра справа, I-IV ребер зліва, закритого крайового перелому крижу справа без зміщення, закритої травми живота, розриву тощої кишки з розлитим серозно-фібринозним перитонітом, забій 5 сегменту печінки І ст. Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення. На теперішній час потерпілий потребує лікування та проведення чергової операції.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного обвинуваченого такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов не заявлений.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 3346 (три тисячі триста сорок шість) грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні: вантажний автомобіль марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.09.2020, у складі напівпричепу марки «Carnehl, який знаходиться на зберіганні на території Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироку законної сили - передати за належністю ОСОБА_7 , знявши арешт; автомобіль марки «ВАЗ 21093» реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 14.05.2015, який знаходиться на зберіганні на території Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироку законної сили - передати за належністю ОСОБА_9 , знявши арешт.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 3346 (три тисячі триста сорок шість) грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1