Справа № 461/8134/23
Провадження № 1-в/461/129/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2023 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

лікаря Львівської багатопрофільної лікарні (№19) філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, громадянина України, українця, вдівця, з середньою спеціальною освітою, до ув`язнення не працюючого, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2021 за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі, -

про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою, на підставі ст.84 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в :

27.09.2023 засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про звільнення його від подальшого відбування покарання у зв`язку з захворюванням на тяжку хворобу. Вказана заява мотивована тим, що у нього важке захворювання. На даний момент перебуває на лікуванні у хірургічному відділенні Львівської багатопрофільної лікарні (№19).

Засуджений ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи без його участі, без участі захисника, та без проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив вирішити заяву засудженого на розсуд суду, просив суд врахувати тяжкість покарання засудженого.

Представник Львівської установи виконання покарань №19 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак його неявка згідно положень ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Лікар-ендоскопіст Львівської багатопрофільної лікарні (№19) філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні висновок лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підтримала. Зазначила, що ОСОБА_5 встановлено діагноз метастази аденокарциноми в лімфовузли шиї і грудної порожнини, пухлини без встановленого первинного вогнища, IV стадія; вторинний парез лівої голосової зв`язки, синдром верхньої порожнистої вени. Повідомила, що сьогодні вранці вона оглядала засудженого ОСОБА_5 , його стан здоров`я є вкрай важким, у нього кишкова непрохідність та він фактично не може споживати їжу, не може ковтати, у нього IV стадія раку, яка лікуванню не піддається. Засудженого також оглядав лікар-хірург, який ствердив, що ОСОБА_5 в будь-якому разі залишилося жити близько 2-3 тижнів. Їй відомо, що засуджений ОСОБА_5 має родичів, які цікавляться ним, готові його транспортувати до місця проживання та забезпечити надання медичної допомоги, яку в умовах слідчого ізлятора надати не видається за можливе. Внаслідок прогресування хвороби, подальше лікування засудженого ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі жодних результатів не дасть, хвороба загрожує його життю. Адміністрація Львівської багатопрофільної лікарні № 19 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Львівській області не може забезпечити лікування засудженого.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши заяву засудженого та долучені до неї документи, матеріали особової справи на засудженого, суд приходить до висновку, що така підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 6 ч.1 ст.537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати, зокрема питання про звільнення від покарання за хворобою.

Стаття 152 КВК України визначає, що підставами звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.

Згідно ст.84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2021 за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 16.08.2019. Кінець строку відбування покарання 16.08.2026.

Станом на день розгляду заяви, засуджений відбув більшу частину строку призначеного йому покарання 4 роки 1 місяць 23 дні строку призначеного йому покарання, невідбута частина складає 2 роки 10 місяців 7 днів.

Згідно представленого висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого від 27.09.2023, ОСОБА_5 має тяжке захворювання, а саме: метастази аденокарциноми в лімфовузли шиї і грудної порожнини, пухлини без встановленого первинного вогнища, ТХNХM1, IV стадія; вторинний парез лівої голосової зв`язки, синдром верхньої порожнистої вени.

Згідно п.п. 4.1 Переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, зазначених в Додатку 13 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 №1348/5/572, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 за №990/25767, наявне у засудженого ОСОБА_5 захворювання є підставою для представлення засудженого до звільнення від подальшого відбування покарання.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 за №35-М-21 вбачається, що за час відбуття покарання він характеризується посередньо, за весь час відбування покарання жодного стягнення та заохочення не має.

Відповідно до ст. ст.7, 8 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Засуджений має право на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Основами законодавства України про охорону здоров`я, за винятком обмежень, передбачених законом.

Норми частини 1 статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладають на державу зобов`язання охороняти право кожної людини на життя. Обов`язками держави з реалізації права на життя, яке є найбільшим і найважливішим із соціальних та правових благ особистості, є створення належних умов для реалізації цього права.

Так, в рішення ЄСПЛ у справі "Коновальчук проти України" від 13.10.2016 року, ЄСПЛ підтвердив системні порушення права засуджених осіб на медичну допомогу, відсутність адекватного лікування, так і про неналежні умови перевезення, що в подальшому було визнано судом порушенням з боку держави Україна.

Таким чином, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 захворів на тяжку хворобу і ця хвороба перешкоджає йому відбувати покарання, подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує його життю, унеможливлює отримання ним належного лікування та догляду. Засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо. З огляду на стан здоров`я засуджений втратив суспільну небезпечність. А відтак, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви засудженого.

Керуючись ст. 84 КК України, ст.152 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву засудженого ОСОБА_5 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою, на підставі ст.84 Кримінального кодексу України - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2021, звільнити від подальшого відбування покарання у зв`язку з тяжкою хворобою, що перешкоджає відбуванню покарання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні під час оголошення рішення в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 13.10.2023.

Суддя ОСОБА_1