Номер провадження: 11-сс/813/1515/23
Справа № 946/5423/23 1-кс/946/1666/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.07.2023року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл Одеської області, працюючого транспортувальником в філії Бесарабська ТОВ СП «Нібулон», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

- підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.1 ст. 146 КК України у кримінальному провадженні №0000511 від 23.04.2023 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.07.2023 року було задоволено клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , та відносно ОСОБА_7 продовжений строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, а саме до 23.09.2023 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати оскаржену ухвалу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

- підозра, висунута ОСОБА_7 не ґрунтується на беззаперечних доказах, є необґрунтованою;

- слідчим не доведені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою;

- судом не взято до уваги, що ОСОБА_7 характеризується позитивно, має постійне місце проживання, сім`ю, працевлаштований.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків передбачених ч. 5 ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000511 від 23.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 146 КК України.

За версією органу досудового розслідування, що ОСОБА_7 , у невстановлених досудовим розслідуванням часі та місці, з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_10 , через його можливі протиправні дії щодо крадіжки майна з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та відчуттям уявного відновлення справедливості, виник злочинний умисел направлений на викрадення людини - ОСОБА_10 , з метою примушування останнього до зізнання у вчиненні можливої крадіжки.

22.04.2023, приблизно о 19 год. 24 хв. ОСОБА_7 рухаючись по вул. Михайла Грушевського в м. Ізмаїлі Одеської області, за кермом автомобіля марки «Daewoo», модель «Lanos», індивідуальний номерний знак НОМЕР_1 , який на той час перебував у його користуванні та на праві власності належить ОСОБА_11 , біля відділення банку АТ «Ощадбанк» помітив ОСОБА_10 , який в цей час переходив зазначену вулицю та рухався в напрямку вул. Івана Франка в м. Ізмаїлі Одеської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення людини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою примушування ОСОБА_10 до зізнання у вчиненні ним можливої крадіжки майна, ОСОБА_7 несподівано для ОСОБА_10 наздогнав його на вказаному автомобілі та проявляючи зневагу до оточуючих, ігноруючи прийняті у суспільстві норми моралі та правила поведінки, з застосуванням психологічного та фізичного насилля, що виразилось у агресивних висловлюваннях та нанесенні одного удару в область голови ОСОБА_10 , здійснив спробу його викрадення, однак останній почав чинити опір, через, що ОСОБА_12 покликав на допомого невстановлену досудовим розслідуванням особу, по прибуттю якої приблизно о 19 год. 33 хв. 22.04.2023 вони у двох умисно, проти волі ОСОБА_10 , використовуючи психологічний тиск та фізичну силу, взяли його під руки та незаконно заштовхали до салону на заднє пасажирське місце вказаного автомобіля, тим самим позбавили права ОСОБА_10 на вільне пересування та поїхали по вул. Івана Франка в м. Ізмаїлі Одеської області.

У подальшому ОСОБА_7 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою привезли та утримували ОСОБА_10 проти його волі, біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Під час незаконного утримання ОСОБА_10 , ОСОБА_7 застосовуючи психологічний тиск та фізичну силу, змушував його розповідати про обставини можливо вчиненої ним крадіжки, після чого цього ж дня у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_10 було звільнено.

Крім того, за версією органу досудового розслідування, 22.04.2023 в період часу з 19 год. 24 хв. до моменту звільнення ОСОБА_10 , більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_7 , який в цей час знаходився в м. Ізмаїлі Одеської області, більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено, після того, як він незаконно викравши ОСОБА_10 , з мотивів особистої неприязні до нього, через можливі його протиправні дії пов`язані з крадіжкою майна з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та відчуттям уявного відновлення справедливості, з метою примушування ОСОБА_10 до зізнання у вчиненні вказаної можливої крадіжки майна, виник злочинний умисел направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням знаряддя, спричинив ОСОБА_10 тілесне ушкодження у вигляді: забою головного мозку, закритого перелому кісток склепіння черепа; крововиливу під оболонки головного мозку, які в подальшому спричинили смерть ОСОБА_10

26.04.2023 о 21 год. 54 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України та 27.04.2023 о 19 год. 05 хв. письмово повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 146 КК України, кваліфікованих, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого; незаконне викрадення людини.

Крім того, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.04.2023 (справа № 946/2923/23, провадження № 1-кс/946/902/23), підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 (шістдесят) діб.

21.06.2023 слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області строк дії вказаного запобіжного заходу продовжено, в межах строку досудового розслідування, до 27.07.2023.

Зважаючи на особливу складність провадження, необхідність проведення ряду слідчих (розшукових) дій та отримання висновків експертів, 21.07.2023 слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 5-ти місяців, тобто до 27.09.2023.

Обґрунтованість підозри у вчиненні зазначеного злочину підтверджується матеріалами провадження і була встановлена під час розгляду слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупу, протоколами допитів свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом слідчого експерименту, протоколами огляду предмету та зафіксованому на ньому відеозапису, лікарським свідоцтвом про смерть № 218 від 23.04.2023 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Доводи захисту про необгрунтованість підозри та безпідставність продовження строку тримання підзахисного під вартою, колегія суддів вважає надуманими, адже обгрунтованість підозри ОСОБА_7 , на даній стадії процесу, доведена долученими до клопотання доказами, а продовження строку досудового розслідування та тримання підозрюваного під вартою, викликано об`єктивними причинами.

Колегія суддів, наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для продовження відповідного запобіжного заходу, тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування, а відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, а також інформації з камер зовнішнього спостереження, на які посилається сторона захисту, буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання перелічених вище доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту не наведено.

На даній стадії досудового розслідування, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження та ч.1 ст. 146 КК України за ознаками незаконного позбавлення волі або викрадення людини, тобто тяжких злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, будучи обізнаним про тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Аналіз доводів апеляційних скарг сторони захисту, показав наступне.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке призвело до смерті людини, а життя та здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю.

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про наявність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в офіційному шлюбі не перебуває (не має міцних соціальних зв`язків), будучи обізнаним про тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винним, може здійснити спроби переховування.

Також наявний ризик того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та може вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та не врахування слідчим суддею даних щодо особи підозрюваного, апеляційний суд вважає, що з урахуванням характеру, ступеню тяжкості інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, суворості покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, даних про особу підозрюваного, слідчим суддею продовжений відповідний запобіжний захід, який є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи сторони захисту про те, що відсутній ризик того, що ОСОБА_7 може впливати на свідків, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки, відповідно до приписів ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Отже, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може вплинути на свідків до допиту їх в суді.

Крім того, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про те, що слідчий позбавлений можливості закінчити досудове розслідування у тримісячний строк, у зв`язку з тим, що слідчому необхідно перевірити всі доводи підозрюваного для остаточного та беззаперечного доведення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, отримання та долучення до матеріалів кримінального провадження висновків призначених експертиз, провести допити свідків та одночасні допити свідків, а також необхідності виконання вимог ст. 290 КПК України, після виконання всіх необхідних слідчих дій.

Аргумент захисту про те, що слідчий суддя, порушивши вимоги діючого КПК України, не надав оцінки всім обставинам справи та не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд відхиляє, адже, продовживши строк тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що не знайшов підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що на теперішній час, тільки тримання під вартою, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання вказаним ризикам, та на час постановлення ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказані ризики не зменшились, тому апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.07.2023року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.1 ст. 146 КК України у кримінальному провадженні №0000511 від 23.04.2023 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4