ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3327/23 Справа № 233/3161/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеконференції апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника ОСОБА_9 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2021 року відносно ОСОБА_8

В СТ А Н О В И Л А:

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2021 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Костянтинівка, Донецької області, громадянин України, має середню спеціальну освіту, не одружений, має неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий останній раз 20.02.2014 року - Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.309КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; за вироком Апеляційного суду Донецької області від 11.04.2016 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, засуджено до 2 років позбавлення волі

визнано винним та засуджено за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 17 (сімнадцять) років, з конфіскацією майна, що належить ОСОБА_8 на праві власності. Вирішено долю речових доказів. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення (з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі), з 12 травня 2016 року по день набрання вироку законної сили.

Згідно вироку суду першої інстанції, 11 травня 2016 року у вечірній час, більш точного часу встановити не надалося можливим, ОСОБА_8 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходились за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_12 разом із ОСОБА_10 вживали спиртні напої. Між ОСОБА_13 та ОСОБА_10 виникла розмова, в ході якої ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що його мати отримала пенсію вимагав у неї гроші на спиртні напої, на що ОСОБА_10 відмовила. Їх розмова у подальшому переросла у сварку, в ході якої у ОСОБА_14 виник злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння грошовими коштами своєї матері ОСОБА_10 та умисне протиправне заподіяння їй смерті з корисливих мотивів.

ОСОБА_8 , негайно реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 та умисне протиправне заподіяння смерті останній з корисливих мотивів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, знаходячись у зальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 у період часу з 23 години 00 хвилин 11.05.2016 року по 01 годин 00 хвилин 12.05.2016 року, більш точного часу встановити не надалося можливим, підійшов до ОСОБА_10 , яка сиділа на дивані, стягнув її на підлогу, схопив руками за волосся та обличчям не менш 10 разів вдарив о підлогу. Після чого кинув матір на підлогу обличчям донизу та ногою, обутою у кросівок, наніс множинні удари по спині ОСОБА_10 . Потім він підняв останню за ногу та, тримаючи униз головою, тряс її. Після чого посадив матір на диван, узяв лезо, яким порізав їй праве передпліччя, потім руками наніс декілька ударів в область голови та ногами, обутими в кросівки, наніс чисельні удари по різних частинах тіла ОСОБА_10 . Всього під час побиття ОСОБА_8 завдав ОСОБА_10 не менше ніж 3 удари в область голови та не менше ніж 13 ударів в області грудної клітини та інших частин тіла, чим заподіяв останній: множинні синці обличчя, грудної клітини, живота, верхніх кінцівок і правої нижньої кінцівки, забій м`яких покровів голови в центрі тім`яної області, травматична екстракція 1, 2, 3 зубів на нижній щелепі справа, множинні двосторонні переломи ребер, перелом 10-го грудного хребця з частковим розривом спинного мозку, розрив аорти, печінки, різану рану правого передпліччя в середній третині, та в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Від заподіяних ОСОБА_13 тупої травми грудної клітини та живота, що супроводжується множинними, двосторонніми, прямими переломами ребер, переломом 10-го грудного хребця з частковим розривом спинного мозку, розривом аорти і печінки, ускладненої розвитком гострої крововтрати ОСОБА_10 у період часу з 23 години 00 хвилин 11 травня 2016 року до 01 години 00 хвилин 12 травня 2016 року померла на місці.

Причиною смерті ОСОБА_10 стала: тупа травма грудної клітини та живота, що супроводжується множинними, двосторонніми, прямими переломами ребер, переломом 10-го грудного хребця з частковим розривом спинного мозку, розривом аорти і печінки, ускладнена розвитком гострої крововтрати.

Переконавшись, що ОСОБА_10 померла, ОСОБА_12 з метою ініціювання самогубства переніс труп своєї матері ОСОБА_10 на вулицю та залишив його під балконом своєї квартири, розташованої на 4-му поверсі у будинку АДРЕСА_4 , після чого повернувся у квартиру.

На вказане рішення подані апеляційні скарги

-обвинуваченим, який просить вирок суду відносно нього скасувати призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджені всі зібрані докази по справі. Заявляє, що свідок ОСОБА_15 оговорила його, будучи психічно хворою людиною. Наполягає, що він не вбивав потерпілу ОСОБА_16 , а тільки наніс їй декілька ударів, вона ще пересувалась та розмовляла з ним, після цього він ліг відпочивати. Свідок ОСОБА_15 лишались з потерпілою, тому можливо вона її вбила. Судом не було проведено перехресного допиту зі свідком ОСОБА_15 . Наголошує, що до нього зі сторони робітників поліції застосовувались недозволені методи ведення слідства.

-захисником ОСОБА_9 , який просив вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_17 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Вважає, що вирок суду є таким що не відповідає вимогам КПК України так як прийнятий з істотним порушення чинного законодавства. Вирок суду винесений лише на показах психічно хворого свідка ОСОБА_15 . Також судом не було прийнято до уваги, що потерпіла ОСОБА_16 могла рухатись та розмовляти. Під час огляду місця події, квартири, були виявлені залишки спиртного, що виключають аргумент сторони обвинувачення у вимаганні грошових коштів для придбання спиртного. Згідно судово-медичних експертиз трупні явища виникають не пізніше 2-3 годин після смерті, тобто смерть потерпілої настала близько 4-5 годин ранку, коли ОСОБА_16 спав, а що робила свідок ОСОБА_15 не відомо. ОСОБА_16 стверджує, що потерпілу вбила ОСОБА_15 з метою заволодіння її квартирою.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього ж Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, при викладених у вироку обставинах, підтверджені сукупністю належних та допустимих доказів, перевірених судом та докладно наведених у вироку.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні суду першої інстанції визнав свою вину частково. Пояснював, що 11 травня 2016 року, у вечірній час вдома за адресою АДРЕСА_2 розпивав алкогольні напої разом з матір`ю, ОСОБА_11 також зрідка випивала з ними, але не багато. Він не заперечує, що втратив контроль над собою і почав бити мати, спочатку руками, коли вона ще сиділа на дивані, а потім продовжив бити ногами коли мати опинилась на підлозі. Не пам`ятає, чи то він її стягнув на підлогу, чи вона сама злізла. Бив він її по тулубу, по голові, в обличчя, але точно механізм завдавання ударів описати не може. Всього він завдав матері приблизно 10 ударів руками і 5 ногами. Не пам`ятає, чи був взутий у кросівки в той час, коли її бив. Потім з кімнати вийшла ОСОБА_11 та зупинила його, після чого всі пішли спати. Мати точно була жива, розмовляла, ні на що не скаржилася, допомоги не просила.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що вона знайома з ОСОБА_16 з 2016 року та з того часу мешкає разом з ним за адресою за адресою АДРЕСА_2 . Заварзін ніде не працював, коли з`являлися гроші зловживав спиртними напоями, гроші брав він у своєї матері. Розповіла, що 11 травня 2023 року ОСОБА_8 разом зі своєю матір`ю випивав спиртні напої. ОСОБА_8 став вимагати у матері гроші на спиртне та сигарети, на що вона відмовила. Після чого ОСОБА_8 наніс множинні удари кулаком по обличчю матері, а потім стягнув на підлогу та став наносити удари ногами, взутими у кросівки по бокам спини матері та вимагав гроші. Потім схопив матір за ногу та почав трясти, після чого поклав на диван. Потім ОСОБА_16 сказав їй, щоб вона допомогла йому винести тіло матері на вулицю, на що вона погодилася, оскільки була налякана і боялася за життя та здоров`я своєї доньки. Повністю підтвердила свої показання, які вона надавала під час проведення слідчого експерименту за її участі, деякі розбіжності пояснила тим, що зі спливом часу вже не може детально описати всі події, а на час проведення слідчих дій пам`ятала все краще. Пояснила також, що всі показання під час досудового розслідування та слідчого експерименту вона давала добровільно, без примусу.

В ході проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 від 12.05.2016 року, детально розповіла про обставини скоєння ОСОБА_8 кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, зокрема напад з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої.

Відповідно до висновків судово-медичних експертиз на кросівках обвинуваченого встановлена наявність крові походження якої не виключається від ОСОБА_10 .. На штанах обвинуваченого та на лезі для гоління встановлена наявність крові походження якої не виключається від ОСОБА_8 , присутність у зразку крові ОСОБА_10 можлива лише в якості домішки.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 могли утворитися при обставинах, зазначених свідком ОСОБА_11 при допиті та проведенні слідчого експерименту за її участю.

Крім того, висновком судово-медичної експертизи встановлена кількість тілесних ушкоджень завданих ОСОБА_16 потерпілій, а саме в область голови не менше ніж 3 удари, в області грудної клітини та інших частин не менше ніж 13 ударів спричинені тупими предметами.

Згідно до висновку судово-медичної експертизи трупу потерпілої ОСОБА_10 , після спричинення тілесних ушкоджень вона не могла здійснювати будь-які самостійні дії, в тому числі і розмовляти. ЇЇ смерть настала в короткий проміжок часу. Доводи апелянтів про самостійне пересування ОСОБА_10 спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, наведені вище докази у сукупності з іншими, що містяться в матеріалах кримінального провадження, досліджені, проаналізовані та оцінені судом першої інстанції з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності свідчать про доведеність вини ОСОБА_8 у інкримінованому злочині поза розумним сумнівом.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи трупу, ОСОБА_10 поступила до моргу 12.05.2016 року о 10-30 год., її смерть наступила за 10-12 годин до дослідження трупу, тобто з 00 годин до 02 години ночі, тому доводи апелянтів, щодо смерті потерпілої о 4-5 годині ранку, не підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було в повній мірі перевірені доводи обвинуваченого ОСОБА_16 про застосування недозволених методів ведення слідства з боку працівників поліції щодо нього під час досудового слідства.

За наслідками перевірки заяви обвинуваченого, кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях працівників поліції складу кримінального правопорушення.

Обговорюючи доводи апелянтів, щодо психічного стану свідка ОСОБА_18 та обмовлення обвинуваченого ОСОБА_16 , колегія суддів зазначає наступне.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що такі доводи слід розцінити як особливе ставлення обвинуваченого до скоєного, яке суперечить встановленим нормам моралі у суспільстві, а тому така позиція ОСОБА_8 зводиться як до обраного способу захисту від пред`явленого обвинувачення. Крім того, стан психічного захворювання будь-якої особи спростовується лише спеціалістом в цій галузі, якими ОСОБА_16 та його захисник не являються. Також, апелянтами не надано жодного доказу на підтвердження факту психологічного стану свідка.

Вирішуючи питання про мету і спрямованість умислу ОСОБА_8 , а також обговорюючи позицію сторони захисту про завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілій та не бажання настання смерті, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 , наносячи множинні удари кулаками та ногами зі значною силою в життєво-важливі органи (про що свідчить кількість та ступінь тяжкості наявних тілесних ушкоджень), безумовно розумів, що заподіє смерть ОСОБА_10 та бажав цього.

Саме внаслідок його протиправних, умисних дій і наступила її смерть, що підтверджує спрямованість умислу ОСОБА_8 на заподіяння смерті іншій людині поза розумним сумнівом.

В основу обвинувального вироку суд першої інстанції поклав не тільки показання свідка ОСОБА_11 під час слідчого експерименту та допиту, але і всі дослідженні в сукупності докази, які беззаперечно доводять вину ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень. Твердження обвинуваченого про відсутність жодного доказу на підтвердження його вини спростовується матеріалами кримінального провадження, а сам факт не визнання ним своєї вини жодним чином не вплинув та не міг вплинути на обґрунтованість висновків суду щодо вчинення ним кримінальних правопорушень

Його дії правильного кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів.

Відповідно зі ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, вірогідність, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, підстав для скасування або зміни вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 409 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2021 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали

Судді