Дата документу 10.10.2023Справа № 554/6804/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2023 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, в порядку ст.303 КПК України,-

ВСТАНОВИВ :

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 28.07.2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000197 від 08.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

В обґрунтування скарги заявник вказав, що 27.09.2023 року в приміщенні ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області він отримав копію постанови від 28.07.2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000197 від 08.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Вважає, що рішення дізнавачем прийнято передчасно, висновки, зроблені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, 07.06.2015 року о 15 год.30 хв. ОСОБА_3 біля свого будинку на своїй приватній земельній ділянці, розташованій в с.Пустовари, Решетилівського району зазнав нападу сусіда ОСОБА_5 , який спричинив йому тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. 08.09.2015 року дану подію було внесено до ЄРДР за №0000197 за ч.1 ст.125 КК України.

19.06.2015 року кримінальне провадження №0000197 за ч.1 ст.125 КК України перекваліфіковане на ч.2 ст.125 КК України.

24.07.2015 року слідчим СВ Решетилівського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 було закрито зазначене кримінальне провадження. Дана постанова була скасована Решетилівським районним судом 12.10.2015 року.

21.11.2017 року слідчим СВ Решетилівського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 знову було закрито зазначене кримінальне провадження. Дана постанова була скасована Решетилівським районним судом 13.12.2017 року.

31.05.2021 року старшим дізнавачем сектору дізнання ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 було закрито зазначене кримінальне провадження. Дана постанова була скасована Октябрським районним судом м.Полтави 05.11.2021 року.

28.07.2022 року старшим дізнавачем сектору дізнання ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 було закрито зазначене кримінальне провадження.

Весь цей час досудове розслідування не проводилось взагалі, порушувалися вимоги ст.28 КПК України про розумні строки. Слідчий проігнорував надані відеозаписи, на яких чітко видно всі обставини вчинення злочину і те, що ОСОБА_5 в стані необхідної оборони не знаходився.

У судове засідання заявник не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги. В наданій заяві просив про розгляд скарги у його відсутність, з підтриманням вимог поданої скарги.

Із урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а скаржник до суду не з`явився, подавши на адресу суду клопотання про розгляд скарги у відсутність, тому з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника.

Дізнавач, прокурор до суду повторно не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином. Відсутність слідчого, прокурора, відповідно до положень ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, з огляду на те, що на запити суду про необхідність надання матеріалів кримінального провадження №0000197 для їх огляду в судовому засіданні дізнавачем такі матеріали надані не були, слідчий суддя, дослідивши скаргу і приєднані до неї матеріали, зокрема і постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги та скасування оскаржуваної постанови дізнавача про закриття кримінального провадження, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні дізнавача сектору дізнання ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебували матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 08.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Згідно матеріалів справи, досудове розслідування розпочато відповідно заяви ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Пустовари Решетилівського району про те, що 07.06.2015 року, близько 15.год.30 хв., у с.Пустовари Решетилівського району ОСОБА_5 спричинив йому тілесні ушкодження. 08.06.2021 року відомості про дану подію було внесено до ЄРДР за №0000197 за ч.1 ст.125 КК України.

Постановою старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 28.07.2022 року було закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000197 від 08.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за відсутністю складу злочину, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно постанови дізнавача, під час проведення досудового розслідування не було встановлено у діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а мала місце необхідна оборона.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого/дізнавача щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки дізнавачем доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто потребує під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

За змістом оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження висновок про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення дізнавач обґрунтував тим, що склад злочину відсутній з огляду на те, що ОСОБА_5 діяв в стані необхідної оборони.

Однак, встановлюючи в діях ОСОБА_5 необхідну оборону, дізнавач посилається лише на покази самого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та, як зазначено в постанові, обставини частково зафіксовані долученим відеозаписом події.

Таким чином, закриваючи кримінальне провадження та доходячи висновку про те, що в діях ОСОБА_5 убачається необхідна оборона, слідчий будує свої висновки, ґрунтуючись виключно лише на його показаннях та показаннях свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , не враховуючи при цьому ні показань потерпілого, ні пояснень свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які не узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_5 , ні результатів судово-медичного висновку, та не даючи жодної оцінки здобутим у ході досудового розслідування доказам.

Отже, дізнавач не обґрунтував належним чином на яких підставах він дійшов до висновку про те, що ОСОБА_5 діяв в стані необхідної оборони, оскільки покази допитаних свідків відрізняються між собою, а одночасний допит свідків не проводився.

У цьому контексті слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно ч. 3 ст. 36 КК України, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж.

Однак, поза увагою слідчого залишено той факт, що даючи пояснення ОСОБА_5 зазначив, що він не бив, не штовхав ОСОБА_3 , а лише з метою самозахисту ударив останнього долонею правої руки один раз десь в область шиї зліва.

Згідно постанови дізнавача в справі наявний висновок судово-медичної експертизи №822 від 18.06.2015 року, однак дізнавачем не приведені результати досліджень заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Натомість лише зазначено, що у ОСОБА_3 відповідно висновку судово-медичної експертизи №822 від 18.06.2015 року відсутні тілесні ушкодження в області лівої щоки.

Тобто, фактично ОСОБА_5 заперечує нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , тоді як дізнавач, попри цього, робить висновок про наявність у його діях необхідної оборони.

Таким чином, в ході проведення досудового розслідування, дізнавачем не було вчинено всіх можливих процесуальних дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову невмотивованою, оскільки не перевірені обставини вчинення кримінального правопорушення, не надано оцінки обставинам, які викладені в заяві потерпілого.

Крім того, дізнавачем не надано суду матеріали кримінального провадження №0000197, а відтак, не спростовано доводи скаржника.

Слід зазначити, що практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування… має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини… або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі "Олександр Ніконенко проти України", "Мута проти України", "Карабет та інші проти України").

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскільки, закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відповідно до закону, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, має бути викладена суть заяви особи, фактичні обставини, має бути надана відповідь на всі поставлені запитання особою, що здійснює захист своїх прав.

Таким чином, дізнавачем не було процесуально здійснено заходів по збиранню та дослідженню доказів в порядку ст. 91-94 КПК України, за таких обставин суд вважає, що прийнята постанова від 28.07.2022 року є передчасною, постанова дізнавача про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження підлягають поверненню для організації досудового розслідування, при проведенні якого необхідно повно та об`єктивно перевірити обставини кримінального правопорушення, вказаного в повідомленні про вчинення злочину, надати обґрунтовану юридичну оцінку встановленим обставинам; в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі провести інші необхідні слідчі дії, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Згідно ч. 3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити. Постанову старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 28.07.2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000197 від 08.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, - скасувати.

Ухвала на підставі ч. 3 ст. 307 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1