Справа № 721/1020/23
Провадження 1-КП/721/85/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Путильський районний суд Чернівецької області у складі

головуючої судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила Чернівецької області кримінальне провадження, внесене 07.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000385 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Яблуниця, Путильського району, Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, безробітнього, неодруженого, військовозобов`язаного, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

В липні 2023 року ОСОБА_3 , маючи умисел на скоєння самовільної рубки дерев без відповідного дозволу, перебуваючи в лісових угіддях в кварталі 17, виділ 1, та в кварталі 17, виділ 3, Яблунецького лісництва, філії «Путильське лісове господарство» ДП «Ліси України», що адміністративно входять до с. Голошина, Вижницького району Чернівецької області, за допомогою бензопили учинив незаконну порубку вісімнадцяти сироростучих дерев породи «Ялина європейська» залишковими діаметрами пнів біля кореня - 24 см., 44 см., 45 см., 48 см., 60 см., 78 см., 45 см., 50 см., 52 см., 55 см., 55 см., 57 см., 57 см., 58 см., 62 см., 62 см., 70 см., 83 см., які не підлягали вирубці та заготівлі. Внаслідок умисних корисливих дій ОСОБА_3 вчинення ним незаконної порубки вісімнадцяти сироростучих дерев породи «Ялина європейська» філії Путильського лісового господарства "ДП "Ліси України" завдано збитків на суму 406 465,59 грн., яка відповідно до примітки 2 ст. 246 КК України відноситься до тяжких наслідків.

Таким чином ОСОБА_3 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 246 КК України, а саме незаконну порубку дерев у лісах, що спричинило тяжкі наслідки.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 246 КК України, визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні, відповідають дійсності. Дійсно в липні 2023 року учинив незаконну порубку вісімнадцяти сиро ростучих дерев хвойної породи, без дозволу на проведення рубки, з метою ремонту житла. Про вчинення злочину жалкував, зобов`язався у майбутньому не вчиняти подібного. Просив не призначати суворе покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні було встановлено вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, просив визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 246 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років і звільнити від покарання з випробувальним строком на 2 роки відповідно до положень ст. 75, 76 КК України.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату та час розгляду справи. У заяві адресованій суду просили прийняти рішення на відповідно до вимог закорнодавства і за можливості застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання. Цивільний позов не заявляли.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та представник потерпілого також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і у суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, а саме, незаконній порубці дерев, що спричинило тяжкі наслідки.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування, визнавав свою винуватість. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України.

Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що заподіяна шкоди хоча і не відшкодована, але потерпілим не заявлено цивільного позову. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, раніше не судимий. Суд ураховує, що ОСОБА_3 зрозумів наслідки своєї протиправної поведінки та зобов`язався у майбутнього не вчиняти кримінальних правопорушень.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Між тим, наявність обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України дає підстави для призначення покарання у виді позбавлення строком на 5 років, зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а також передбачені п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Призначаючи покарання з наведених обставин, суд також ураховував висновки, які містяться в наданій суду за його запитом досудовій доповіді органу пробації. Зокрема орган пробації вважав, в цілому, можливим, як то просив і прокурор у судовому засіданні, застосування до обвинуваченого покарання з іспитовим строком, але при покладенні додаткових обов`язків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Ці висновки органу пробації у повному обсязі судом було враховано з тих підстав, що суд погодився з тим, що застосування таких обов`язків буде мати позитивний та виховний вплив на особистість обвинуваченого.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було. Процесуальними витратами у даному кримінальному провадженні є витрати на проведення експертизи, які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 349, 368-371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пункту 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі території України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати за проведення судово-економічних експертиз №СЕ-19/126-23/7142-ЕК та №СЕ-19/126-23/7143-ЕК у сумі 5258 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят вісім) грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази, а саме лісодеревину породи ялина в кількості 26 колод довжиною по 6 метрів кожна загальною кубомасою 12.417 метри кубічних, що передана на відповідальне зберігання працівникам Яблунецького лісництва державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» філії Путильське лісове господарство повернути за належністю ДП "Ліси України".

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1