УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 755/2418/22

провадження № 51-4667 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року,

встановив:

Як вбачається із наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 ухвалено рахувати з дня винесення вироку, тобто з 02 серпня 2022 року, зарахувавши йому в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 03 жовтня 2021 року по 05 жовтня 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 рокуапеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено частково. Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року щодо ОСОБА_5 змінено та пом`якшено призначене ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років. В решті вирок суду залишено без зміни.

Захисник звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд рішень судів першої та апеляційної інстанцій щодо засудженого.

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2023 року касаційну скаргу захисника залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України, оскільки наведене обґрунтування вимог захисником було викладено без урахування положень ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та норм ч. 1 ст. 438 КПК України. Захисник, не погоджуючись із кваліфікацією дій засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України, вважав, що дії останнього необхідно перекваліфікувати на ст. 118 КК України, проте належного вмотивування вказаному не наводив. При цьому захисник не зазначав, яких саме порушень допустилися суди першої та апеляційної інстанцій і чому ці порушення слід відносити до підстав для зміни касаційним судом рішень вищевказаних судів згідно з ч. 1 ст. 438 КПКУкраїни та з огляду на положення статей 370,404, 412-414, 419 цього Кодексу. Натомість захисник вказував на невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду. Водночас у поданій касаційній скарзі захисник не вказував, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції та які доводи апеляційної скарги суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив. Крім того, захисник у порушення норм ч. 5 ст. 427 КПК України не долучав копій оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій.

Також захиснику було роз`яснено, що у разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 22 серпня 2023 року від захисника надійшла змінена касаційна скарга, у якій він не погоджується із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій.

Проте, як убачається зі змісту зміненої касаційної скарги вимог ст. 427 КПК України захисником не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.

Зокрема, у касаційній скарзі захисник так і не зазначає на конкретні порушення закону, з урахуванням положень ст. 438 КПК України, які були б допущені апеляційним судом, оскільки не вказує, в чому саме незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційних скарг сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, та чому ці порушення слід відносити до підстав для зміни касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Крім того, усупереч ч. 5 ст. 427 КПК України захисник знову не долучає копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, захисником не усунуто в установлений строк недоліки касаційної скарги, залишеної без руху.

Оскільки в установлений строк захисником не усунуто недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, то його скарга підлягає поверненню.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 травня 2023 року, з усіма доданими до неї матеріалами, повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3