Справа №463/373/24
Провадження №1-кс/463/650/24
У Х В А Л А

24 січня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 від 30 жовтня 2023 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :09:000:0040, а також встановлення заборони будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, посадовим особам Міністерства Юстиції України, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на вказане майно.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0000118 від 30 жовтня 2023 року щодо того, що внаслідок незаконних дій службових осіб ГУ Держгеокадастру у Львівській області та філії «Львівський ЛСНЦ» ДЛГП «Ліси України», із невстановленими службовими особами Брюховицької селищної ради внесено недостовірні дані до матеріалів лісовпорядкування, що призвело до зменшення площі земельної ділянки лісу, ввіреної лісогосподарському підприємству на 4 га, вартістю понад 8 млн. грн.

В ході досудового розслідування виникли підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером :09:000:0040, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а також що така може бути відчужена. З метою забезпечення збереження речового доказу, виникла необхідність на час досудового розслідування накласти арешт на вказаний об`єкт нерухомості.

З врахуванням клопотання прокурора вважаю за можливе здійснити розгляд клопотання про арешт майна у відсутності прокурора на підставі наявних доказів.

З врахуванням положень ч.2 ст.172 КПК України, вважаю за можливе здійснити розгляд клопотання без повідомлення власників майна з метою забезпечення арешту майна.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Як вбачається із матеріалів клопотання, у ході розслідування кримінального провадження №0000118 від 30 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, виникли підстави вважати, що внаслідок незаконних дій службових осіб ГУ Держгеокадастру у Львівській області та філії «Львівський ЛСНЦ» ДЛГП «Ліси України», із невстановленими службовими особами Брюховицької селищної ради внесено недостовірні дані до матеріалів лісовпорядкування, що призвело до зменшення площі земельної ділянки лісу, ввіреної лісогосподарському підприємству на 4 га, вартістю понад 8 млн. грн.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :09:000:0040 зареєстроване за державою в особі Львівської обласної державної адміністрації.

Постановою прокурора від 15 січня 2024 року земельну ділянку з кадастровим номером :09:000:0040 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000118 від 30 жовтня 2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя приходить до переконання, що з метою збереження майна, щодо якого наявні підстав вважати, що таке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, в межах кримінального провадження №0000118 від 30 жовтня 2023 року, та яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з врахуванням доводів слідства щодо необхідності обмеження права відчуження та розпорядженнятаким, клопотання слід задовольнити та накласти арешт вказане майно.

При цьому, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про те, що дане клопотання слід розглянути без повідомлення власників нерухомого майна, щодо яких порушується питання про накладення арешту та майна, оскільки існує ризик того, що дізнавшись про внесення та розгляд цього клопотання, здійснюватимуться перешкоди у накладені арешту на нього і майно може бути відчужене чи перереєстроване на інших осіб, що унеможливлять накладення подальшого арешту, а також унеможливить досягнення мети арешту.

Керуючись вимогами ст.ст. 117, 170-173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

клопотання задоволити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :09:000:0040, а також встановити заборону будь-яким державним реєстраторам органів державної реєстрації, посадовим особам Міністерства Юстиції України, приватним та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, пов`язані із проведенням державної реєстрації (перереєстрації, поділу, виділу, тощо) права власності на вказане майно.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно положень ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» ухвала про арешт майна у кримінальному провадженні підлягає оприлюдненню не раніше дня її звернення до виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1