Справа № 297/1922/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000227 від 03.04.2023 року, яке поступило з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

за ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним про введення на підставі указів Президента України на всій території України воєнного стану та запровадження загальної мобілізації, 14 березня 2023 року, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому на АДРЕСА_3 , після проходження медичного огляду військово-лікарською комісією, якою визнаний здоровим та придатним для проходження військової служби, не маючи передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, отримав повістку на відправку з`явитися 15 березня 2023 року об 11 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому на АДРЕСА_3 , з подальшим направленням до військової частини Збройних Сил України.

Однак, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилення від мобілізації, 15 березня 2023 року об 11 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому на АДРЕСА_3 , для відправки до військової частини Збройних Сил України не прибув, чим у такий спосіб ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і показав, що дійсно 14 березня 2023 року перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав повістку на відправку з`явитися 15 березня 2023 року. Однак, на наступний день не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки передумав. Також, ОСОБА_4 зазначив, що пішов до військомату 14 березня 2023 року знаходячись у пригніченому стані після сварки із співмешканкою та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений, його захисник та прокурор не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні висловив думку щодо засудження своєї поведінки та обіцяв у майбутньому не вчиняти кримінальних правопорушень.

Отже, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України слід визнати його щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно до характеристики по місцю проживання ОСОБА_4 зареєстрований разом із матір`ю, братами та сестрою, за час проживання в селі нічим не проявив себе, серед мешканців села авторитетом не користується, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше притягувався.

Разом з цим, згідно довідки Великоберезької сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 24 серпня 2023 року, обвинувачений ОСОБА_4 фактично проживає разом із співмешканкою та сином за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку, органу пробації, якщо суд дійде висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, буде доцільно, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому, застосувати заходи нагляду, соціально-виховні заходи, які можуть вплинути на фактор ризику та знизити ризик повторного кримінального злочину.

Згідно довідки КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ОБЛАСНИЙ ЗАКЛАД З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ М.БЕРЕГОВА» ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікаря-психіатра поліклінічного відділення не звертався.

Згідно довідки КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦІЙНОГО ПІДПРИЄМСТВА «БЕРЕГІВСЬКА ЛІКАРНЯ ІМЕНІ БЕРТОЛОНА ЛІННЕРА БЕРЕГІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ» ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря нарколога поліклінічного відділення не перебуває.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Положеннями ст. 50 КК України, визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В судових дебатах прокурор просив призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді трьох років позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судових дебатах заперечили щодо призначення такого покарання обвинуваченому, вважали, що такий вид покарання буде занадто жорстоким, тому просили звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, однак в якому щиро розкаявся, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе його виправлення без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування основного покарання з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази: довідку військово-лікарської комісії від 14.03.2023 року; картку обстеження та медичного огляду від 14.03.2023 року; повістку від 14.03.2023 року, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, слід зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Згідно абзацу 12 пункту 2 частини 4 статті 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії судового провадження не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду не завдано.

Підстави застосування заходів кримінально-виховного характеру щодо юридичної особи у даному кримінальному провадженні відсутні.

Викривач у кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 336 КК України та призначити йому покарання за ст. 336 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази: довідку військово-лікарської комісії від 14.03.2023 року; картку обстеження та медичного огляду від 14.03.2023 року; повістку від 14.03.2023 року, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН