У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВРЗСТ СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінинці, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ВРЗСТ СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_6 23.11.2023 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001589 від 21.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

В межах даного кримінального провадження 22.11.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема:

- переховування від органу досудового розслідування та суду, так як останній знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінального правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконного впливу на потерпілого та свідків кримінального провадження, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, репутацію підозрюваного, його вік і стан здоров`я, сімейний стан, те що підозрюваний залишив потерпілого в безпорадному стані на проїзній частині, не надавши допомоги і самовільно залишив місце ДТП, та згодом намагався знищити слідову інформацію на автомобілі, обставини вчинення кримінальних правопорушень та вчинення їх у стані алкогольного сп`яніння, ступень тяжкості тілесних ушкоджень в результаті яких наступила смерть потерпілого, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

На підставі викладеного слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вказаним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Разом з тим прокурор зазначив, що в разі якщо суд дійде висновку про необхідність визначення підозрюваному застави, то прокурор не заперечує, щодо її визначення у розмірі на розсуд слідчого судді в межах визначених КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж визначити підозрюваному розмір застави, який не буде перевищувати 100000,00 грн..

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0001589, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001589 від 21.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що 21 жовтня 2023 року біля 21:55 години водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «OPEL СOMBO», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку вулиці Привокзальної по проїзній частині проспекту Коцюбинського в м.Вінниці, яка має по дві смуги для руху в протилежних напрямках, зі швидкістю біля 93-101 км/год., чим перевищив максимально дозволену швидкість в населеному пункті, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити з моменту об`єктивної появи в полі його зору пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу на перехресті з вулицею О.Довженка, рухаючись зліва-направо відносно руху автомобіля, не надав переваги останньому, виїхав на смугу зустрічного руху, де, з необережності, допустив наїзд на ОСОБА_7 .

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 автомобілем самовільно залишив місце події.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 927 від 14.11.2023, пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма (синці, садна та рана на голові та обличчі, крововиливи в м`які покриви голови в потиличній ділянці справа та тім`яній ділянці, субдуральні крововиливи над лівою скроневою, тім`яною, потиличною часткою об`ємом близько 20 мл., над правою потиличною часткою головного мозку 7-10 мл., субарахноїдальні крововиливи у правій тім`яній, лівій скроневій та потиличних частках головного мозку, а також на правій півкулі мозочка, внутрішньо-шлуночковий крововилив); закрита хребтово-спинномозкова травма (перелом дужки С6 хребця, перелом суглобового відростку С6-С7 хребців, контузія спинного мозку - клінічні та секційні дані); закрита тупа травма грудей (переломи 5,6,7 ребра справа по біля-хребтовій лінії з крововиливами по ходу хребта з обох боків у грудному відділі, гемопневмоторакс справа - клінічні та секційні дані); закрита тупа травма живота (розриви печінки та круглої зв`язки печінки, субкапсулярна гематома правої долі печінки, внутрішньочеревна кровотеча); крововилив в заочеревинний простір з обох боків; закритий перелом правої плечової кістки; закритий перелом крижової кістки справа; закритий перелом лівої лобкової та сідничних кісток; закритий черезвертлюговий перелом правого стегна; закриті уламкові переломи обох кісток обох гомілок; множинні садна та синці на кінцівках, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_7 настала від отриманої сполучної травми тіла, яка ускладнилася післяреанімаційною хворобою та синдромом поліорганної недостатності. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_7 є причинний зв`язок.

Відповідно до висновку судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/102-23/18927-ФП від 31.10.2023, - «Швидкість руху автомобіля «OPEL СOMBO», державний номерний знак НОМЕР_1 , до моменту наїзду на пішохода ОСОБА_7 складала 93,4-101.2 км/год. Перед моментом наїзду зазначеним автомобілем досліджуваний пішохід перебував на зустрічній смузі руху відносно руху автомобіля, біля лінії розмежування напрямків руху, в межах нерегульованого пішохідного переходу типу «зебра».

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-23/19860-ІТ від 14.11.2023, - «В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «OPEL СOMBO», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 , з технічної точки зору, регламентувались вимогами п. п. 2.9(а), 12.2, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, при цьому водій ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_7 . В діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. п. 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, в діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. п. 2.9(а), 12.4, 11.4, 18.1, 4.16(а), 2.10 (а, б, г, ґ, д, е) Правил дорожнього руху України, де зазначено, що:

- п. 2.9(а) «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

- п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.»;

- п. 11.4 «На дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги»;

- п. 18.1 - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;

- п. 4.16 (а) «Пішохід має право: а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;

- п. 2.10(а, б, г, ґ, д, е) «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди».

Невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. п. 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім цього, 21.10.2023 біля 21:55 години водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «OPEL СOMBO», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку вулиці Привокзальної по проїзній частині проспекту Коцюбинського в м.Вінниці, в порушення вимог п. п. 2.9(а), 12.4, 11.4, 18.1, 4.16(а), 2.10 (а, б, г, ґ, д, е) Правил дорожнього руху України, на нерегульованому пішохідному переході з вулицею О.Довженка, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину, рухаючись зліва-направо відносно руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що потягли смерть потерпілого.

Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 , достовірно розуміючи, що пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, перебуває в небезпечному для життя стані, позбавлений реальної можливості до самозбереження, усвідомлюючи, що в результаті його дій можуть настати тяжкі наслідки, не переконався чи потребує останній допомоги, не вжив заходів для надання йому першої медичної допомоги, не звернувся за допомогою до інших осіб та не відправив потерпілого до лікувального закладу, хоча повинен і мав об`єктивну можливість це зробити, не виконавши свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, з метою уникнення відповідальності, діючи умисно, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, транспортним засобом самовільно залишив місце події, чим залишив потерпілого в небезпеці.

22 листопада 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 3 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

- ч. 1 ст. 135 КК України завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001589 від 21.10.2023; протоколу допиту підозрюваного від 23.11.2023; висновки експертів; протокол огляду предмету; протоколів допитів свідків; протоколу обшуку від 22.10.2023; протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди; повідомлення про підозру від 22.11.2023; інших матеріалів кримінального провадження та пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та місце проживання, одружений, непрацюючий, раніше не судимий.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину (ч. 3 ст. 286-1 КК України), за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання їй більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Окремої уваги, на думку слідчого судді, є ризик того, що підозрюваний, розуміючи тяжкість вчиненого ним злочину, який хоч і не є умисним, однак за його наслідками загинула людина, буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення покарання у вигляді позбавлення волі.

Підтвердженням наявності такого ризику є те, що що підозрюваний залишив місце злочину та першочергово взагалі заперечував свою причетність до даного кримінального правопорушення.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання ж підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_4 має місце реєстрації та постійне місце проживання, одружений, раніше не судимий, відшкодовує матеріальну та моральну шкоду потерпілому, не спростовує наявності ризиків, зазначених слідчим у клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, оскільки вчинений злочин спричинив загибель людини, слідчий суддя вважає не доцільним визначати підозрюваному розмір застави.

При цьому, та обставина, що слідчий у клопотанні просив визначити підозрюваному заставу, а прокурор в судовому засіданні не заперечував, щодо її визначення, немає правового значення, оскільки визначення підозрюваному застави, як альтернативного запобіжного заходу, чинним КПК України віднесено до повноважень слідчого судді, який приймає відповідне рішення перевіривши обставини, щодо обґрунтованості підозри на наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Затримати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак в межах строку досудового розслідування, тобто до 22 січня 2024 року (включно).

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 22 січня 2024 року.

Організацію затримання ОСОБА_4 та складання протоколу затримання покласти на слідчого ВРЗСТ СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя