Справа № 163/2167/23
Провадження № 1-кп/163/211/23
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль кримінальне провадження № 0000244 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполь Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично проживає по АДРЕСА_2 , грека, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 , будучи особою призовного віку, яка підлягає мобілізації та не має права перетину державного кордону України під час дії запровадженого воєнного стану, перебуваючи за своїм місцем проживання по АДРЕСА_2 , через месенджер «Телеграм» вступив у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою домовився про виготовлення на своє ім`я документів, які надають право безперешкодного виїзду за межі України, а саме тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, форма якого встановлена наказом Міністерства оборони України № 610 від 21.11.2017, та довідки військово-лікарської комісії, форма якої встановлена наказом Міністерства оборони № 402 від 14.08.2008. З цією метою, діючи за попередньою змовою в групі осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, як пособник у виготовленні підроблених документів ОСОБА_4 через месенджер «Телеграм» переслав невстановленій досудовим розслідуванням особі зображення власного паспорта громадянина України, картки платника податків та персональне фото для подальшого використання під час виготовлення підроблених документів.

Невстановлена особа, використовуючи анкетні дані ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за допомогою комп`ютерної техніки виготовила наступні підроблені на ім`я ОСОБА_4 офіційні документи:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2021 з відтисками печаток « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- довідку військово-лікарської комісії № 670 від 22.06.2021 з відтиском печатки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та підписами голови ВЛК та секретаря ВЛК.

Після цього, за виготовлення цих підроблених документів ОСОБА_4 поклав в одну з поштових скриньок житлового будинку по АДРЕСА_3 , адрес якого надала невстановлена особа, конверт з грошовими коштами в сумі 1000 доларів США.

В подальшому невстановлена особа за допомогою ТОВ «Нова пошта» переслала ці підроблені документи ОСОБА_4 , які він отримав 22 липня 2023 року у відділенні «Нова пошта» № 66, що по вулиці Городоцькій, 131, в місті Львів.

24 липня 2023 року о 10:57 години під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску для міжнародного залізничного сполучення «Ягодин», що по вулиці Призалізничеій, 13, в селі Римачі Ковельського району Волинської області, ОСОБА_4 , будучи особою призовного віку, яка не має права перетину державного кордону України в умовах дії запровадженого воєнного стану, умисно, з метою незаконного перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» як підставу для перетину державного кордону України надав працівникам Державної прикордонної служби України вищевказані підроблені документи: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2021 та довідку військово-лікарської комісії № 670 від 22.06.2021, які зазначеною у них установою не видавались і не посвідчувались.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з укладеною між обвинуваченим та прокурором угодою про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою ОСОБА_4 повністю визнає вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторони уклали угоду на умовах визнання сукупності пом`якшуючих обставин (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину), а також відсутності тяжких наслідків, даних про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, що у своїй сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і дає підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.358 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України з врахуванням положень ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 гривень, за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень, а на підставі ч.1 ст.70 КК України буде застосовано принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Передбачений ч.3 ст.358 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України віднесений до категорії нетяжких; кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, належить до кримінальних проступків.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, більш м`якого виду, ніж передбачено санкцією ч.3 ст.358 КК України, однак достатньо обґрунтована наявністю підстав для застосування ст.69 КК України.

Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, суд встановив, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду, обвинувачений та його захисник проти цього не заперечили і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Долю речових доказів належить вирішити згідно зі ст.100 КПК України, а арешт майна - відповідно до ст.174 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати на проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого.

До вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_4 застосований до нього запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст.ст.373, 374, ч.15 ст.615 КПК України,

у х в а л и в :

Угоду про визнання винуватості від 20 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000244, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України на підставі ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у вигляді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Речові докази: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 22.06.2021 та довідку військово-лікарської комісії № 670 від 22.06.2021, видані ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000244,- залишити в матеріалах цього провадження, скасувавши накладений ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 липня 2023 року арешт на це майно.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави 2868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень судових витрат на проведення судової технічної експертизи документів.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави.

Після набрання вироком законної сили внесену ОСОБА_6 заставу в розмірі 53 680 гривень, яка зарахована на рахунок № НОМЕР_2 в ДКСУ у місті Києві, повернути ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1