Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/660/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Мартоноша, Новомиргородського району, Кіровоградської області, з базовою середньою освітою, офіційно непрацюючого, проживаючого зі слів за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто з 11 год. 00 хв. 03.11.2023 до 11 год. 00 хв. 31.12.2023,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий-криміналіст відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , за погодженням з начальником відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 діб, у межах строку досудового розслідування.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2023 року, вказане клопотання слідчого задоволено.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України. На ряду з вказаною обставиною, слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків чи потерпілу з метою зміни їх показань.

Таким чином, слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_8 та ризики, передбачені п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, а за наслідком розгляду апеляційної скарги просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на 60 днів.

В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію повного тексту ухвали він отримав 22.11.2023, а тому з об`єктивних причин не міг її оскаржити в апеляційному порядку у визначений законом строк.

Щодо своїх апеляційних вимог зазначає, що на думку сторони захисту, слідчим суддею не взято до уваги перебування на утримання у підозрюваного ОСОБА_8 хворої мами та малолітнього сина за яким він опікується. Не враховані його міцні соціальні зв`язки, зокрема: має постійне місце проживання та постійне місце роботи без оформлення, раніше не судимий.

Судом при винесені даного рішення не взято до уваги, відсутність ризиків які заявлені у клопотанні слідчого. При цьому не розглянуто питання щодо можливості до підозрюваного застосувати нічний домашній арешт, та дати йому можливість в денний час працювати та забезпечувати продуктами харчування свою сім`ю.

Також залишено слідчим суддею те, що на протязі слідства підозрюваний ОСОБА_8 належно виконував покладені на нього обов`язки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника, який підтримав апеляційні вимоги, думку прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та просила залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

Окрім того, ст. 395 КПК України передбачено, апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як убачається з матеріалів провадження, резолютивна частина оскаржуваної ухвали слідчого судді оголошена 03.11.2023 за участі підозрюваного та його захисника.

Проте, копія повного тексту ухвали захиснику вручена лише 23.11.2023, який без зволікання у той же день звернувся з апеляційною скаргою.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про поважність пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді та вважає, що пропущений строк підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2023 за № 0001235 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

В межах даного кримінального провадження 31.10.2023 о 15 год. 00 хв. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Обґрунтованість підозри оголошеної ОСОБА_8 підтверджується доказами доданими до клопотання, а саме: заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 13.10.2023, висновком експерта, протоколами допитів свідків, повідомленням про підозру.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Зазначаючи про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовано послався на ризики, які передбачені ст.177 КПК України, які слідчим суддею під час судового розгляду були встановлені.

На переконання колегії суддів, підозрюваний може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця проживання, у зв`язку з тим, що у разі доведеності його вини може загрожувати покарання у виді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років, а тому з метою уникнення відповідальності підозрюваний може виїхати за межі Кіровоградської області, в тому числі до тимчасового окупованих територій України.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_8 не має місця реєстрації та місця постійного проживання. Про наявність постійного місця проживання ОСОБА_8 органу досудового розслідування не повідомив, зазначивши в усному порядку про проживання у хостелі, та в письмовому про проживання з матір`ю ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , що збігається з місцем проживання неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 .

Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків чи потерпілу з метою зміни їх показань, оскільки ОСОБА_8 з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_10 та свідками ОСОБА_11 і сестрою ОСОБА_12 перебуває у родинних відносинах та в разі перебування його на волі матиме реальну можливість на них незаконно впливати.

Стороною захисту під час розгляду в суді першої інстанції не спростовані доводи клопотання слідчого. Не надані докази в обґрунтування апеляційної скарги і до суду апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів враховує, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому, про що слідчим суддею наведено відповідні мотиви в оскаржуваному рішенні.

Апеляційні доводи захисника про те, що до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою колегія суддів не бере до уваги, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Колегія суддів також враховує практику ЄСПЛ, так у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, вказано, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Так виходячи з встановлених обставин по справі та оцінюючи особу підозрюваного, обставин вчинення протиправних дій, існує достатньо підстав вважати, що у разі незастосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме змогу переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця проживання, незаконно впливати на свідків та потерпілу.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчим суддею правильно оцінені наявні ризики та обґрунтовано задоволено клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів враховуючи всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи запобіжного заходу, вважає, що у конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження. Застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність судового рішення про необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного постійного місця проживання та наявність на утриманні членів сім`ї не можуть бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

В апеляційній скарзі захисника містяться також інші доводи, які не мають істотного значення, адже не спростовують обґрунтованого висновку слідчого судді щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Отже, вони не потребують детального аналізу з точки зору викладення мотивів рішення суду апеляційної інстанції виходячи з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 376 ч.2, 117, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2023 року задовольнити.

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2023 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4