Ухвала

Іменем України

03 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 947/7011/23

провадження № 51-2028 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду

від 05 вересня 2023 року про повернення апеляційної скарги.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2023 року

скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області від 09 лютого 2019 року про закриття кримінального провадження,

внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 червня 2015 року

за № 00000325, повернуто заявнику.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року апеляційну скаргу

ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді повернуто апелянту у зв`язку із тим,

що вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала,

не порушувала питання про поновлення цього строку.

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу суду апеляційної інстанції від 05 вересня 2023 року

про повернення апеляційної скарги через допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд цього провадження у суді апеляційної інстанції.

Свої вимоги ОСОБА_4 мотивує тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про пропуск ним строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2023 року та безпідставно повернув йому апеляційну скаргу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, тим самим грубо порушивши вимоги ст. 116 КПК України та його право на доступ до суду, передбачене

ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, заявник вказує на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду

щодо застосування положень ст. 116 КПК України, викладені у постанові

Касаційного кримінального суду від 22 листопада 2018 року (справа № 183/4217/17).

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав

для задоволення скарги немає.

Статтею 116 КПК України, передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися

у встановлені цим Кодексом строки. При цьому, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом 5 днів з дня її оголошення. При цьому ч. 3 цієї статті передбачено, у випадку якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує,

в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала,

не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції

за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як видно з матеріалів провадження за касаційною скаргою, ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2023 року було постановлено

без виклику учасників провадження, з огляду на що строк апеляційного оскарження для ОСОБА_4 обчислюється з дня отримання ним копії вказаного судового рішення, тобто з 18 квітня 2023 року, що ним не заперечується з огляду на зміст його касаційної скарги.

Разом з тим, Одеським апеляційним судом встановлено, що апеляційна скарга

ОСОБА_4 надійшла до суду лише 01 вересня 2023 року.

При цьому суд апеляційної інстанції був позбавлений можливості визначити дату подання ОСОБА_4 апеляційної скарги до суду, та перевірити дотримання останнім положень ст. 395 КПК України щодо строку її подачі, оскільки, як вбачалося з конверту поштового відправлення, на ньому були відсутні будь-які дані щодо конкретної дати направлення апелянтом такої скарги засобами поштового зв`язку (зокрема,

трек-номер відправлення або відбиток штемпеля на конверті).

Одеський апеляційний суд у своїй ухвалі від 05 вересня 2023 року, зваживши

на наведене, дійшов правильного висновку щодо того, що ОСОБА_4 був пропущений передбачений законом п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2023 року без порушення питання про поновлення цього строку.

З огляду на викладене, доводи скаржника щодо дотримання ним строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді спростовуються встановленими судом апеляційної інстанції обставинами, а тому і жодних порушень вимог ст. 116 КПК України,

як і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з боку апеляційного суду в даному випадку немає.

До того ж слід зазначити, що посилання ОСОБА_4 на те, що апеляційним судом

не враховано висновки Верховного Суду, що містяться у постанові від 22 листопада 2018 року (справа № 183/4217/17) про застосування ст. 116 КПК України,

є безпідставними, оскільки суд апеляційної інстанції не надав жодного іншого тлумачення вказаній нормі, аніж те, що визначено законодавством чи викладено

у згаданому судовому рішенні.

Що стосується наведеної у касаційній скарзі позиції ОСОБА_4 щодо того,

що направлення кореспонденції простим поштовим відправленням, яке не передбачає наявності трек-номеру (про що зокрема йдеться в оскаржуваній ухвалі), не заборонено чинним законодавством, то в цій частині зауваження заявника є слушними.

Проте, обов`язок у визначений законом строк подати апеляційну скаргу зберігається за апелянтом, і у разі пропуску строку, саме апелянт має підтвердити належними доказами, що апеляційну скаргу було вчасно здано на пошту.

Заслуговує на увагу й те, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа,

яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Так, для подачі апеляційної скарги засобами поштового зв'язку дійсно не встановлено порядку, як саме вона має бути скерована до суду, проте ризики щодо неналежного оформлення, доставки або надходження кореспонденції в даному випадку покладаються на апелянта, а не на суд до якого вона направляється.

Реалізуючи своє право, особа, що подає апеляційну скаргу, має враховувати,

що направлення останньої простим поштовим відправленням, а не реєстрованим (рекомендованим), позбавляє можливості отримати ідентифікуючий номер відправлення, слідкувати за його доставкою, та за необхідності підтвердити факт скерування відправлення (як і дату такого) через оператора поштового зв`язку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 не вжив заходів для ефективної реалізації свого права,

а апеляційний суд був позбавлений можливості самостійно встановити дотримання ним вимог кримінального процесуального закону, а саме положень ст. 395 КПК України, з огляду на відсутність належних даних щодо того, коли саме ним було подано апеляційну скаргу, підстав вважати рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, незаконним чи необґрунтованим у колегії суддів касаційного суду немає.

Ухвала відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та мотивованою.

Також ОСОБА_4 слід звернути увагу, що відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України повернення апеляційної скарги не позбавляє його права звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою з доданим до неї вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження з урахуванням положень ст. 117 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наявних матеріалів провадження убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4

слід відмовити.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року про повернення апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3