Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2668/23
Провадження № 1-кп/376/337/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття кримінального провадження

"25" вересня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні зали суду м.Сквири Київської області матеріали кримінального провадження №0003716 від 01.08.2023 по обвинуваченню:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Домантівка Київської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

-у скоєні кримінального правопорушення ( проступку), передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 31 липня 2023 року приблизно о 19.00 год., знаходячись за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с.Домантівка, вул.Левка Семеренка, в ході сварки, виниклої на грунті неприязнених відносин з ОСОБА_5 , умисно наніс кулаком правої руки один удар в область лівого ока потерпілого, після чого ОСОБА_5 втратив рівновагу та впав на грунтову поверхню, в цей час ОСОБА_6 наніс лежачому потерпілому не менше двох ударів правою ногою в область тулуба, а саме в ліву частину ребер та не менша двох ударів ногою в область голови, внаслідок чого спричинив останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження, у вигляді переломів 8,9,10 ребер зліва.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_5 надав до суду заяву, відповідно до якої, не має претензій до обвинуваченого, вони знайшли порозуміння, у зв`язку з чим він відмовляється від обвинувачення та просить закрити провадження по справі.

На обговорення поставлено питання щодо закриття кримінального провадження.

Прокурор, обвинувачений не заперечували проти заявленого клопотання та закриття провадження, оскільки для цього наявні всі законні підстави.

Вислухавши учасників процесу, судом встановлено наступне.

Згідно з приписами статті 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 284КПК України (у чинній редакції) кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Згідно з частиною сьомою статті 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п. 7 частини першої цієї статті, виявляються під час судового розгляду, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 477 КПК України кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин), належить до кримінального правопорушення, провадження щодо якого є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

При цьому, на переконання суду, зазначення в обвинувальному акті обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин (вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану), передбачених у статті 67 КК України, не виключає це кримінальне провадження із переліку проваджень, які здійснюються у формі приватного обвинувачення, з огляду на таке.

Відповідно до правового висновку ВС України, висловленого у постанові від 08.10.2015 у справі №5-132кс15, доктринально, законодавчо та в судово-слідчій практиці термін «обтяжуючі обставини» використовується у двох значеннях як комплексне поняття: обставини, що передбачені у статтях Особливої частини КК як ознаки складу злочину, які впливають на його кваліфікацію, тобто «кваліфікуючі» ознаки складу злочину, передбачені у диспозиції відповідної статті; обтяжуючі обставини, які не позначаються на кваліфікації вчиненого, а впливають виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання, зазначені у частині першій статті 67 КК України. Граматичний та системно-структурний аналіз, юридична техніка приписів статті 477 КПК України свідчать про таке. Пункт перший частини першої статті 477 КПК України передбачає спочатку вказівку на певну частину і статтю Особливої частини КК, тобто визначається, за якою нормою кваліфікується діяння, а потім у дужках розкриваються ознаки того складу злочину, який у цій частині статті передбачений. Частина перша статті 122 КК України у диспозиції передбачає склад злочину без кваліфікуючих ознак.

Також у пункті 3 частини першої статті 477 КПК України використовується поняття «особливо обтяжуючі обставини», що не є складовою призначення покарання.

Крім того, в статті 477 КПК в цілому законодавець використав перелік норм лише Особливої частини КК України, а посилання на Загальну частину цього Кодексу, зокрема статтю 67 КК України, немає.

Наведене свідчить про те, що викладене законодавцем у статті 477 КПК України застереження у дужках щодо обтяжуючих обставин при вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК України кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення.

Згідно із правовим висновком ВСУ, висловленим у постанові від 18.05.2017 у справі №5-79кс(15)17, застереження у статті 477 КПК України щодо обтяжуючих обставин стосується викладених у диспозиції статті Особливої частини КК кваліфікуючих ознак конкретного правопорушення і не розповсюджується на передбачені частиною 1 статті 67 КК України обставини, які обтяжують покарання.

Таким чином, зазначені в обвинувальному акті обтяжуючі покарання ОСОБА_4 обставини, не є обтяжуючими обставинами у розумінні застереження у статті 477 КПК України, зазначеного в дужках біля ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки не позначаються на кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, а впливає виключно на обрання судом відповідного виду та розміру покарання.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що це кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, і за наявності заяви (клопотання) потерпілого про відмову від обвинувачення відповідно до вимог пункту 7 частини першої статті 284 КПК України наявні правові підстави для закриття кримінального провадження.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 67, 122 КК України, статтями 100, 284, 371, 372, 477 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Закрити кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0003716 від 01.08.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення( проступку) передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Речові докази:-сліди бурого кольору, упаковані до паперового конверту, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження- знищити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області у семиденний строк з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1