ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/5922/23

Провадження № 1-кп/210/777/23

"30" жовтня 2023 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку в залі Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000302 від 22 жовтня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця за національністю, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 13 квітня 2006 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.309 ч.1, ст.307 ч.2, ст.69, ст.70 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 02 років 06 місяців позбавлення волі, з конфіскацією усього особисто йому належного майна. Звільнився 13 серпня 2008 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

2) 21 січня 2010 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.186 ч.2, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 04 років 06 місяців позбавлення волі;

3) 07 червня 2010 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України, до покарання у вигляді 05 років позбавлення волі. Звільнився 16 квітня 2013 року з місць позбавлення волі умовно-достроково на невідбутий термін покарання 01 рік 06 місяців 24 дні;

4) 05 червня 2014 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.186 ч.2, 70, 71 КК України, до покарання у вигляді 05 років позбавлення волі. Звільнився 08 грудня 2017 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

5) 25 лютого 2020 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.309 ч.2 КК України, до покарання у вигляді 02 років позбавлення волі;

6) 11 жовтня 2021 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.309 ч.2, 311 ч.2, 313 ч.1, 70 ч.ч.1, 4 КК України, до покарання у вигляді 03 років 03 місяців позбавлення волі;

7) 23 листопада 2021 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.3, 187 ч.1, 70 ч.ч.1, 4 КК України, до покарання у вигляді 03 років 06 місяців позбавлення волі;

8) 23 червня 2022 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за ст.ст.185 ч.2, 190 ч.2, 197-1 ч.4, 309 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України, до покарання у вигляді 03 років 06 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст.74 ч.5 КК України звільнено від відбування призначеного за ст.309 ч.1 КК України покарання на підставі ст.49 ч.1 п.2 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Звільнився 19 травня 2023 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21 жовтня 2023 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився неподалік пункту прийому вторинної сировини, що розташовується у дворі будинку АДРЕСА_2 , де очікував товариша.

У вказаному місці та час ОСОБА_4 помітив як неподалік від нього, малознайомий йому громадянин ОСОБА_3 , жбурляє каміння об металевий гараж, чим здійняв шум. З приводу чого ОСОБА_4 голосно зробив зауваження ОСОБА_3 . На зауваження ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , останній відреагував агресивно, та почавши висловлюватися нецензурною лексикою в адресу ОСОБА_4 , почав рухатися в напрямку ОСОБА_4 .

Внаслідок словесного конфлікту, виниклого на ґрунті особистих неприязних відносин, у ОСОБА_3 виник умисел на завдання побоїв, з метою завдання фізичного болю ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи по відношенню до ОСОБА_4 обличчям до обличчя, долонями обох своїх рук завдав останньому трьох ударів в область грудної клітини ОСОБА_4 , тим самим штовхаючи його назад, чим спричинив, фізичного болю, не нанісши при цьому тілесних ушкоджень.

Уникаючи конфлікту ОСОБА_4 почав відходити від ОСОБА_3 , але останній продовжував рухатися в напрямку ОСОБА_4 , та наздогнавши його, перебуваючи позаду нього, своєю правою ногою завдав ОСОБА_4 одного удару, в область стегна правої ноги ОСОБА_4 , тим самим умисно завдав побоїв ОСОБА_4 , які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст.126 ч.1 КК України, за ознаками умисного завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Частиною 2 ст.382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, і він згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у зв`язку із чим клопоче про розгляд обвинувального акту відносно останнього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником адвокатом ОСОБА_6 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззастережно визнає в повному обсязі, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального проступку.

Також, у вказаній заяві зазначає, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Потерпілим ОСОБА_4 також надано письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

У відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.126 ч.1 КК України.

Згідно з частини 2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, винну особу, який раніше неодноразово судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, офіційно не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, звертався за медичною допомогою, характеризується задовільно.

На підставі ст.66 КК України як обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Матеріальні збитки відносно потерпілого відсутні. Цивільний позов не заявлено. Право потерпілому на його пред`явлення роз`яснено.

Судові витрати на залучення експертів та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні і призначити йому покарання за ст.126 ч.1 КК України, у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850,00 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.), що становить п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст.131 КПК України не обирався.

Матеріали кримінального провадження за №0000302 від 22 жовтня 2023 року, в одному томі, залишити при обвинувальному акті, справа №210/5922/23, провадження №1-кп/210/777/23.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1