В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 07 грудня 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0001803, яке внесене до ЄРДР 23 жовтня 2023 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єглава, Латвія, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2023 року, за ч. 2 ст. 309 КК України, до позбавлення волі на строк 2 (два) роки, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, до вказаного вироку, у силу ст. 89 КК України, раніше не судимого, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (далі - угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат ОСОБА_5 , установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто у незаконному виготовленні, придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, вчиненому за таких фактичних обставин.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, тобто і «канабісу», включеного до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, допускається лише в цілях, передбачених ст. 19, 20, 23 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а саме:

1) діяльність з культивування рослин, включених до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

2) використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

3) діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР).

Так, в порушення вищевказаних вимог законодавства на початку жовтня 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , поруч зі своїм домоволодінням АДРЕСА_1 , виявив рослини коноплі.

В подальшому, ОСОБА_4 переконавшись, що знайдені ним речовини є нарковмісними, оскільки в минулому мав досвід вживання вказаного наркотичного засобу та вирішив їх придбати-зірвати дляподальшого виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу«канабіс» та приніс їх до квартири АДРЕСА_2 , де вказані рослини висушив, таким чином виготовивши особливо небезпечний наркотичний засіб - «канабіс», та розпочав його незаконно зберігати за місцем свого проживання для подальшого особистого вживання без мети збуту до невстановленого досудовим розслідуванням часу, але не пізніше 23 жовтня 2023 року.

Після цього, 23 жовтня 2023 року близько 16 години 38 хвилин перебуваючи поруч з квартирою АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , в ході спілкування з працівниками поліції повідомив, що зберігає за місцем свого проживання за вищевказаною адресою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «канабіс».

В подальшому, цього ж дня, тобто 23 жовтня 2023 року в період часу з 18 год. 12 хв. по 18 год. 39 хв. в ході проведення огляду місця події в квартирі АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_4 останній добровільно видав речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «канабісом». Загальна маса «канабісу», в перерахунку на висушену речовину, становить 1612,08 г., який ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР незаконно придбав, виготовив та зберігав за місцем свого проживання для власного вживання, без мети збуту.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно із угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення, його правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 309 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, щиро розкаявся, на що вказує: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; беззаперечне визнання своєї вини, щире каяття.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і зобов`язується: беззастережно визнати в судовому засіданні обвинувачення у повному обсязі.

Сторони погодились, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання за ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, сторони погодились, на призначення остаточного покарання, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Сторони також погодилися, що згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, ОСОБА_4 необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України є нетяжким злочином.

Отже, у кримінальному провадженні № 0001803, яке внесене до ЄРДР 23 жовтня 2023 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угоди про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

Також, у судовому засіданні ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_4 , зазначені у вступній частині вироку, враховуючи, що він характеризується посередньо, перебуває на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра медичну допомогу не отримує, на час вчинення злочину, у силу ст. 89 КК України, раніше не судимий.

Суд вважає, що сторонами угоди, правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовані правильно.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості, узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням на нього обов`язків, які визначені у ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про визнання речовим доказом від 08 листопада 2023 року, визнано речовим доказом: речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «канабіс», масою 1612,08 г.

На підставі п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України, її необхідно знищити.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, висновок експерта від 23 жовтня 2023 року № СЕ-19/111-23/57376-НЗПРАП, витрати на проведення експертизи становлять 1434 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено, оскільки у порядку ст. 331 КПК України, від прокурора клопотань про це не надходило.

Керуючись ст. 100, 124, 177, 331, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 07 грудня 2023 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2023 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з 08 грудня 2023 року.

Речові докази: речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «канабіс», масою 1612,08 г., - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта у розмірі 1434 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області