Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/5353/23
Провадження № 1-кп/644/244/24
ВИРОК

Іменем України

30 січня 2024 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000902 від 14.06.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2023 року близько 08 години, точний час не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживав спільно зі своєю матір`ю - ОСОБА_4 , 1947 року народження, маючи умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи протиправність і суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки у виді смерті іншої людини та бажаючи діяти саме таким чином, на ґрунті позбавлення матері уявних, на його думку, страждань, узяв молоток та, підійшовши зі спини до ОСОБА_4 , почав її душити, закривши своєю рукою їй ніс і рот, і наніс ОСОБА_4 один удар молотком у потиличну ділянку голови. Сприйнявши дії ОСОБА_6 як реальну загрозу своєму життю, потерпіла ОСОБА_4 вирвалася з рук ОСОБА_6 та вибігла з будинку на двір, де покликала сусідів на допомогу, після чого сусіди викликали потерпілій «Швидку допомогу» та поліцію, внаслідок чого ОСОБА_6 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними вчинити для доведення злочину до кінця.

У результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 було заподіяно, згідно висновку судово-медичної експертизи, забиту рану тім`яно - потиличньої ділянки голови, що викликала незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цією ознакою належить до категорії легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав і про обставини його вчинення пояснив, що він проживає з матір`ю за вказаною адресою. Живуть дружно, у двох, більше двадцяти років. У грудні 2022 року лікувався у психіатричній лікарні, оскільки вчинив спробу самогубства порізав собі вени. У 2020 році мати зламала ногу, він її доглядав. Матері встановлена інвалідність, а він є напівінвалідом. Живуть на мамину пенсію дуже бідно, у злиднях, мати не живе, а мається, тому він вирішив позбавити її життя, щоб припинити її страждання.

У той день, перебуваючи на кухні, він спочатку схопив матір ззаду та своєю рукою затулив їй рот і ніс, але вона вирвалася та спитала, навіщо він це робить, на що він відповів, що хоче її врятувати, щоб вона далі не страждала, схопив молоток, який стояв біля холодильника, і вдарив ним матір по голові. З якою силою вдарив, пояснити не може, повідомив, що «як вийшло, так вийшло». У матері з голови пішла кров, і вона вибігла на двір. Поставив молоток на підлогу біля холодильника, тихенько вийшов за матір`ю та став у дверях. Мати свідомість не втрачала, він за нею не біг, її не переслідував. Прибігли сусіди, почали допомагати матері. Він стояв і чекав на поліцію.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, його вина у його вчиненні повністю доведена зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме…

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що проживає разом з сином - ОСОБА_6 . Живуть у двох, небагато, але вона має присадибну ділянку, на якій росте сад. Вони вирощують фрукти, які з задоволенням купують сусіди і знайомі. Вона отримує пенсію, займається мережевим маркетингом. Боргів за комунальні послуги не мають, їжа завжди була, тому вважала, що хоча вони і жили матеріально важко, але в цілому рівень їх життя був задовільний. Вони не сварилися, жили дружно, син від неї нічого не вимагав, коли ходив по продукти, завжди решту повертав усю до копійки.

26.12.2020 вона зламала тазостегновий суглоб. Лікувалася вдома. Син її доглядав протягом усього 2021 року. Почалася війна, вони нікуди не поїхали. Переживали стрес, сусіди допомагали, приносили харчі. 08.12.2022 у сина стався нервовий зрив. Родичі привезли гуманітарну допомогу, але він їх не впустив, казав, що вони хочуть їх вбити, потім порізав собі вени, покликав сусіда, той його перев`язав, викликав «Швидку», сина забрали у лікарню, де він лікувався два місяці. Вийшов з лікарні слабий, дуже болів хребет, перехворів на запалення легень, втратив 20 кг. Вона його доглядала. Останнім часом син дивився по її мобільному телефону блогирів, серіали, агресії не виказував, але, про всяк випадок, кухонні ножі вона сховала.

У той день ранок був гарний, було тепло. Син викупався, вона готувала їжу. Коли виходила з кухні у двір і була у тамбурі, син схопив її ззаду та затулив рукою рот. Вона спитала: « ОСОБА_7 , ти що?», на що син відповів: «Мам, я хочу тебе врятувати», після чого вдарив її по голові. Пішла кров, вона вирвалася та вибігла на двір. Підбігла до паркану сусідів і закричала: «Допоможіть, здається він хоче мене вбити!» До приїзду «Швидкої» син стояв у дворі до усього байдужий, погляд в нього був такий самий, як коли він порізав собі вени. Умислу її вбити у сина не було, усе сталося спонтанно. Вважала, що син має психічний розлад і його потрібно не позбавляти волі, а лікувати. Вона пробачає його та наполегливо просить не позбавляти його волі, оскільки потребує допомоги, яку, окрім сина, їй надати немає кому.

Крім вищенаведених доказів вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення також підтверджується документами, а саме…

Протоколом огляду місця події від 14.06.2023 та фототаблицею до нього, відповідно до якого місцем події є одноповерховий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На підлозі біля стіни навпроти входу в будинок виявлено та вилучено молоток з дерев`яною ручкою, довжиною 36 см. Під час огляду на килимі, розміщеному на підлозі у приміщенні кухні біля входу, виявлено плями бурого кольору. Фрагмент килиму з плямами бурого кольору вилучено та поміщено в паперовий конверт.

Протоколом слідчого експерименту від 29.06.2023 та фототаблицею до нього, проведеного з участю потерпілої ОСОБА_4 , яка безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення розповіла та показала, де і яким чином обвинувачений ОСОБА_6 наніс їй удар молотком і заподіяв тілесні ушкодження.

Протоколом слідчого експерименту від 28.07.2023 та фототаблицею до нього, проведеного з участю обвинуваченого ОСОБА_6 , який безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення показав, де і яким чином він наніс потерпілій ОСОБА_4 удар молотком і заподіяв тілесне ушкодження.

Протоколом затримання ОСОБА_6 , під час якого проведено його обшук, виявлено та вилучено футболку кольору «хакі» з написом розміру XL.

Постановою слідчого про визнання речей речовими доказами від 15.06.2023 у кримінальному провадженні № 0000902 від 14.06.2023.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.06.2023 про арешт майна, вилученого під час огляду місця події від 14.06.2023.

Довідкою КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 14.06.2023 про виїзд карети «Швидкої медичної допомоги» за адресою: м. Харків, вул. Плиткова, буд. 41, з якої вбачається, що в ділянці потилиці потерпілої ОСОБА_4 мається рана розміром 2 на 3 см, глибиною 1 см., овальної форми з видимою кровотечою, гіпермія та набряк при пальпації.

Висновком експерта КЗОЗ ХОБСМЕ № 12-14/325-А/23, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 , 76 років, мала місце забита рана тім`яно - потиличної ділянки, що утворилася від ударної травматичної дії тупого твердого предмету з обмеженою площею травмуючої поверхні, вірогідніше бойка молотка, з місцем прикладання сили відповідно до локалізації тілесного ушкодження. При цьому, за своїм характером і виглядом, а також клінічною картиною, що описана у медичній карті, не виключається її утворення в день госпіталізації в лікувальний заклад - 14.06.2023, та при обставинах, які зазначає потерпіла в протоколі допиту та при її огляді.

Згідно медичної картки № 10003 стаціонарного хворого 1-го нейрохірургічного відділення КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, з приводу забитої рани, яку діагностовано у ОСОБА_4 у медичному закладі, проведена обробка рани.

Визначити силу завданого травматичного впливу (удару) по наявним судово-медичним даним не є можливим, проте, можна припустити, що сила була достатньою для спричинення завданого ушкодження.

За ступенем тяжкості забита рана тім`яно - потиличної ділянки викликала незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією належать до категорії легких тілесних ушкоджень, відповідно до п. 2.3.2 «б», п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Висновком експерта КЗОЗ ХОБ СМЕ № 12-14/345-А/23 від 30.06.2023, з якого вбачається, що з урахуванням даних з Висновку експерта № 12-14/325-А/23, а також протоколу проведення слідчого експерименту, механізм утворення забитої рани тім`яно-потиличної ділянки, що має місце у ОСОБА_4 , 76 років, не суперечить об`єктивним судово-медичним даним та відповідно строку та способу її утворення, на який вказує потерпіла під час проведення слідчого експерименту за її участю в частині обставин, часу та локалізації травматичного впливу, а саме: удару молотком в область потилиці потерпілої.

Висновком експерта КЗОЗ ХОБ СМЕ № 15-12/418-С/2023 від 19.06.2023, згідно якого група крові потерпілої громадянки ОСОБА_4 -А (П) з ізогемаглютиніном анти-В («Висновок експерта» № 14/629-С/2023 від 19.06.2023р). Кров підозрюваного ОСОБА_6 належить групі А (II) з ізогемаглютиніном анти-В («Висновок експерта» № 14/619-С/2023 від 23.06.2023р). При проведенні судово-медичної експертизи молотка (об`єкти №№ 1-7), вилученого 14.06.2023 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено наступне:

- в об`єкті № 4 виявлені сліди крові людини з домішкою потожирових виділень. При серологічному дослідженні в даних слідах виявлений тільки антиген А. При цитологічному дослідженні знайдені клітинні елементи крові, що належать особі жіночої генетичної статі. Епітеліальні клітини, що містять ядра, в препаратах не знайдені. Таким чином, враховуючи отримані результати групи крові осіб, що проходять по справі та конкретні обставини справи, можна припустити, що в даних слідах має місце змішення слідів крові від жінки з груповою належністю крові А (П) з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі від потерпілої громадянки ОСОБА_4 і потожирових виділень від будь-якої людини з груповою належністю крові А (П) з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі і від громадянина ОСОБА_6 ;

- в об`єктах №№ 1,5-7 виявлені сліди крові людини з домішкою потожирових виділень. При серологічному дослідженні, в даних слідах виявлений тільки антиген А. Статева належність крові не встановлена, або у зв`язку з вкрай недостатньою кількістю клітинних елементів крові і непридатністю їх для цитологічного обліку, або з відсутністю клітинних елементів крові в препаратах. Ядровмістимі епітеліальні клітини придатні для цитологічного обліку, в препаратах не знайдені. Таким чином, враховуючи отримані результати групи крові осіб, що проходять по справі та конкретні обставини справи, можна припустити, що в даних слідах має місце змішення слідів крові від будь-якої людини з груповою належністю крові А (II) з ізогемаглютиніном анти-В, якою могла бути потерпіла громадянка ОСОБА_4 , і потожирових виділень від будь-якої людини з груповою належністю крові А (II) з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі і від громадянина ОСОБА_6 ;

- в об`єктах №№ 2, 3 виявлені сліди крові. Встановити їх видову належність не було можливості, тому що при постановці реакції преципітації позитивний результат не отриманий ні з однією преципітуючою сироваткою, що є в лабораторії. Тут же виявлені сліди потожирових виділень. При серологічному дослідженні виявлений антиген А. При цитологічному дослідженні клітинні елементи крові та ядровмістимі епітеліальні клітини в препаратах не знайдені. Таким чином, враховуючи вище викладене можна припустити, що дані сліди потожирових виділень походять від будь-якої людини з груповою належністю крові А (II) з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі і від, як потерпілої громадянки ОСОБА_4 , так і від підозрюваного - громадянина ОСОБА_6 .

Висновком експерта № 14/630-С/23 від 19.06.2023, з якого вбачається, що кров потерпілої ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Кров підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На футболці підозрюваного ОСОБА_6 знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, походження якої від потерпілої ОСОБА_4 не виключається. Крім того, не можна виключати можливість присутності у даних об`єктах домішків крові підозрюваного ОСОБА_6 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, що супроводжувались зовнішньою кровотечою.

Висновком експерта № 14/631-С/23 від 14.06.2023, з якого вбачається, що кров потерпілої ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Кров підозрюваного ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В. На фрагменті килиму, вилученому з місця події, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, походження якої від потерпілої ОСОБА_4 не виключається. Крім того, не можна виключати можливість присутності у даних об`єктах домішків крові підозрюваного ОСОБА_6 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, що супроводжувались зовнішньою кровотечою.

Висновком судово-психіатричного експерта № 36 від 24.07.2023 Харківської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків», відповідно до якого ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизотипового розладу. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані вищевказаного психічного розладу, не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Оцінивши зібрані під час кримінального провадження та досліджені в судовому провадженні докази, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, коли особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

При призначенні обвинуваченому міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення та відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «МПНД №3» ХМР не звертався, не працює, має постійне місце проживання.

Висновком судово психіатричної експертизи № 36 від 24.07.2023 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизотипового розладу. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 перебував у стані вищевказаного психічного розладу, не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Статтею 66 КК України визначено обставини, які повинні бути враховані судом як такі, що пом`якшують покарання. Однак наведений у цій статті перелік не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті.

Обставинами, що пом`якшують покарання, яке призначається обвинуваченому, у цьому кримінальному провадженні суд вважає: вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення вперше; його щире каяття у його вчиненні; повне і беззаперечне визнання вини; відсутність тяжких наслідків вчиненого кримінального правопорушення; вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих і сімейних обставин; поганий фізичний стан здоров`я обвинуваченого, який приймав участь у судовому засіданні під наглядом лікаря медичної частини слідчого ізолятора; психічний стан обвинуваченого, зокрема його обмежену осудність внаслідок хронічного психічного захворювання.

Обставиною, яка обтяжує покарання, що призначається обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, в цілому задовільну характеристику особи обвинуваченого, наявність у кримінальному провадженні сьоми обставин, які пом`якшують покарання, що йому призначається, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наявність однієї обставини, яка, з урахуванням наполегливої вимоги потерпілої до суду про призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, обтяжує покарання не суттєво, суд дійшов висновку, що всі ці обставини у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, і у відношенні нього можливо застосування положень статті 69 КК України і призначення покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межи, встановленої в санкції ч. 1 ст. 115 КК України. Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і цілком достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Оскільки, згідно висновку судово психіатричної експертизи № 36 від 24.07.2023, обвинувачений ОСОБА_6 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, то суд не вбачає підстав для призначення примусового лікування обвинуваченого.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази: молоток з дерев`яною рукояткою; фрагмент килиму з плямами бурого кольору; футболку кольору «хакі» з написом розміру XL, слід знищити.

Керуючись ст. ст. 373, 374, ч. 15, ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та зі застосуванням статті 69 КК України призначити йому за його вчинення покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Речові докази, що зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області: молоток з дерев`яною рукояткою; фрагмент килиму з плямами бурого кольору; футболку кольору «хакі» з написом розміру XL, - знищити;

Строк відбування ОСОБА_6 призначеного покарання рахувати з дня його фактичного затримання - 14.06.2023.

До набрання вироком законної сили обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання його під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» - залишити без змін.

Копію повного тексту вироку вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через районний суд, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1