У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , подане у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2023 №0000218, про накладення арешту,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано, що Слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по матеріалах кримінального провадження №0000218 від 26.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканець АДРЕСА_1 , котрий на даний час є військовослужбовцем та перебуває в лавах ЗСУ, разом з громадянином ОСОБА_6 , займається збутом наркотичних речовин на території м. Ужгород та Ужгородського району.

Так, 05.10.2023 в рамках розслідування даного кримінального провадження, на підставі ч.3 ст.233 КПК України, було проведено обшук автомобіля марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_5 та який знаходився на авто парковці супермаркету «Велмарт», що в м. Ужгород, вул. Капушанська, 168. За результатами обшуку даного автомобіля було вилучено мобільний телефон марки «Samsung» IMEI НОМЕР_2 із SIM-карткою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 .

Вищеперераховані майно, речі та речовини підпадають під ознаки, перераховані в ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчий просить накласти арешт на мобільний телефон.

Слідчий подав до суду клопотання про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить таке задовольнити, а також зазначив, що підозрюваний ОСОБА_5 належним чином повідомлений про розгляд клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Витягом з ЄРДР стверджується, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000218, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

З протоколу обшуку від 05.10.2023 вбачається, що слідчим у рамках даного кримінального провадження за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, буд. 168, проведеного обшук автомобіля марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung» IMEI НОМЕР_2 із SIM-карткою НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 .

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «Mercedes», номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 .

Постановою слідчого від 06.10.2023 мобільний телефон марки «Samsung» IMEI НОМЕР_2 із SIM-карткою НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 , визнано речовим доказом.

06.10.2023 слідчим суддею постановлено ухвалу, якою надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, що належить на праві власності ОСОБА_7 , в якому 05.10.2023 слідчим проведено обшук, за результатами якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung» IMEI НОМЕР_2 із SIM-карткою НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 .

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

З системного аналізу вищевказаної норми можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Слідчий суддя, з огляду на конкретні обставини справи, та враховуючи, що вилучені предмети є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому необхідно запобігти можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, з огляду на те, що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на такі.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, враховуючи вищевикладене, клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Samsung» IMEI НОМЕР_2 із SIM-карткою НОМЕР_3 , який вилучений в ході обшуку автомобіля марки «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору та який належить ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1