Справа № 357/1331/23
У Х В А Л А

22.11.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду перебуває судове провадження з обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.02.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід тримання під вартою по 07.04.2023, у зв`язку з існуванням ризиків, вчинити дії, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. Строк тримання під вартою обвинуваченого ухвалою суду від 10.10.2023 було продовжено по 08.12.2023 у зв`язку з тим, що ризики не зменшились.

У межах строків, застосованого запобіжного заходу судовий розгляд не може бути закінчений в силу значного об`єму доказів, які слід дослідити, з огляду на правову позицію сторони захисту, об`єднанням в одне провадження матеріалів двох кримінальних проваджень, неявкою свідків у судове засідання.

З огляду на вищевказані обставини прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на 60 днів оскільки продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор посилається на те, що на час затримання ОСОБА_4 був не працевлаштований, не мав постійного джерела доходу міцних соціальних зв`язків, а ті що є, не стали на заваді вчинення кримінальних правопорушень. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів після відбування покарання у виді позбавлення волі, в умовах воєнного стану, що свідчить про ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, прокурор посилається на недотримання обвинуваченим правил співпроживання з своїми рідними, що підтверджується постановою суду від 07.02.2023 про притягнення обвинуваченого до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП щодо власних батьків.

Обвинувачений та його захисник щодо клопотання прокурора заперечують, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог, з огляду на безпідставність висунутого обвинувачення у вчиненні частини злочинів, а також на наявність постійного місця проживання в АДРЕСА_1 , де проживають батьки обвинуваченого. Вважають, що до обвинуваченого може буди застосований більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Вирішуючи клопотання прокурора та з`ясовуючи наявність підстав для продовження строку тримання під вартою, суд виходить з конкретних обставин даного кримінального провадження.

Суд констатує, що прокурором в судовому засіданні доведено існування обставин, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення та наведено відповідні обставини. Існування вказаних ризиків було встановлено ухвалою слідчого судді від 09.02.2023, а наведені прокурором обставини свідчать, що ризики не зменшились та продовжують існувати.

При цьому суд, крім даних про особу обвинуваченого також враховує тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, а також характер їх вчинення, які є особливо кваліфікованими, а отже характеризуються підвищеною суспільною небезпекою, покарання яке загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини.

Крім того суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, що характеризуються корисливим мотивом та мають на меті отримання прибутку, а отже вказують на відсутність у обвинуваченого інших законних джерел доходу для задоволення його власних потреб, що свідчить про ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нових кримінальних правопорушень незважаючи на відбування покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарань, що свідчить про стійкість та високу ймовірність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, розглядаючи питання можливості застосування більш м`якого виду запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд звертає увагу, що сторона захисту, неодноразово ініціюючи це питання, не надає суду жодних даних, які б свідчили, що обвинувачений має не лише формальні умови для перебування під домашнім арештом (місце реєстрації), а й реальну таку можливість (фактичну можливість проживання у квартирі, наявність осіб та їх готовність забезпечити таке перебування обвинуваченого під домашнім арештом, добропорядність стосунків між обвинуваченим та цими особами). У той же час суд бере до уваги обставину, яка наведена прокурором, що обвинувачений є особою яка вчиняє домашнє насильство стосовно своїх батьків, з якими проживає в одній квартирі, що також вказує на неможливість застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт, оскільки є виска ймовірність настання негативних наслідків як для обвинуваченого так і для осіб з якими він проживає за однією адресою.

З огляду на існування стійких ризиків скоєння дій, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що суспільні інтереси та інтереси правосуддя виправдовують такий ступінь втручання у права особи на свободу та особисту недоторканість і, зокрема, право на свободу пересування, що передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як тримання під вартою, що не дає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Керуючись ст. ст. 331, 371, 372 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів - по 20 січня 2024 року включно та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Обвинуваченого доставити конвоєм в судове засідання на 26 грудня 2023 року на 14 год. 00 хв.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки встановленому КПК України.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 23 листопада 2023 року о 8 год. 25 хв.

СуддяОСОБА_6