Справа №939/1858/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/5834/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Бородянського районного суду Київської області від 27 вересня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 28 травня 2023 року приблизно о 17 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «SkodaRoomster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по автодорозі М-07, сполученням Київ-Ковель, в напрямку смт Бородянка Бучанського району Київської області, на 71 км + 450 м, проявив безпечність та неуважність, заснув за кермом, внаслідок чого відволікся від керування транспортним засобом, здійснив виїзд за межі проїжджої частини на протилежне узбіччя по ходу свого руху з подальшим з`їздом у кювет, де допустив наїзд на перешкоду у вигляді дерева.

Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п. п. 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено: п.2.3 б): водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.1: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував на передньому пасажирському сидінні, від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді закритого перелому кісток склепіння черепа з масивним крововиливом під оболонки і шлуночки головного мозку на фоні закритої травми грудної клітки.

Грубе порушення ОСОБА_7 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 .

На вказаний вирок суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Мотивуючи такі вимоги зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 75 КК України, помилково звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного і додаткового покарання, що вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції в повній мірі дотримано не було.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3ст. 349 КПК України і ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1ст. 404 КПК України.

При призначенні ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України основного покарання у виді 4 років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання та прийняв рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного та додаткового покарання з випробуванням.

Разом з тим, колегія суддів вважає рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного додаткового покарання таким, що не відповідає положенням ст. 75 КК України, на що вірно вказує прокурор.

Так, згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дiйде висновку про можливість виправлення засудженого без вiдбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Згідно ст. 77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 75, 77 КК України, при звільненні від відбування покарання з випробуванням, таке звільнення можливе лише щодо основного покарання, яким за вироком суду є позбавлення волі, а призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами підлягає до реального відбуття.

3 метою недопущення вказаних недоліків при призначенні покарання Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив, що при звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК України може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційному класу. Додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку (абз. 5 п. 9).

Таким чином, рішення місцевого суду про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування як основного, так і додаткового покарання, свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність що на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, ухваливши в цій частині новий вирок.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, ч.2 ст.413, ст.ст.414, 417, 418, ч. 1 ст. 420, ч.1 ст.421 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Бородянського районного суду Київської області від 27 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: