1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8138/22 1-кс/335/2542/2023
Слідчий СУ ГУНП України в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя, звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про арешт майна.
Невстановлені особи, за попередньою змовою займаються збутом наркотичних засобів на території м. Запоріжжя.
20.09.2023 в період часу з 10 години 27 хвилин до 12 години 20 хвилини проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено:
- блокнот в обкладинці світло-зеленого кольору з написом «Jinbo Business Notebook» з чорновими записами;
- зіп-пакети в упаковках з маркуванням «Пакет із замком zip-lock 35x45x55 мкм (100 шт.) у кількості 9 упаковок;
- конверт стартового пакету «Lifecell» з номером НОМЕР_1 ;
- тримач сім-картки «Київстар» з номером НОМЕР_2 ;
- тримач сім-карти «Київстар» з номером НОМЕР_3 ;
- тримач сім-карти «Vodafonе» НОМЕР_4 ;
- виріб з металу кустарного виробництва для паління;
- кухонні ваги з рисунком деревини;
- мобільний телефон «IPhone 14 Pro» ОСОБА_6 ЕІD: НОМЕР_5 , IMEI1: НОМЕР_6 IMEI2: НОМЕР_7 з сім картою НОМЕР_8 ;
- мобільний телефон «IPhone 13» ОСОБА_7 IMEI1: НОМЕР_9 IMEI2: НОМЕР_10 .
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно із ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Метою накладення арешту на вказані предмети, є збереження речових доказів, які відповідають критеріям ст. 98 КПК України.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, на стадії досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначені предмети.
В судовому засіданні слідча ОСОБА_3 клопотання про арешт майна підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 , який представляє в суді інтереси ОСОБА_7 , власника майна -мобільного телефону «IPhone 13» IMEI1: НОМЕР_9 IMEI2: НОМЕР_10 , та ОСОБА_6 , яка є власником мобільного телефону «IPhone 14 Pro» ЕІD: НОМЕР_5 , IMEI1: НОМЕР_6 IMEI2: НОМЕР_7 з сім картою НОМЕР_8 , в судовому засіданні проти задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно, яке належить саме ОСОБА_7 , ОСОБА_6 заперечував. Свої заперечення обґрунтовував тим, що ухвалою слідчого судді від 19.09.2023 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини, вчинення кримінального правопорушення, відшукання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, мобільних телефонів, грошей та матеріальних цінностей, здобутих злочинним шляхом, а також інших предметів та документів, що мають значення для встановлення істини по досудовому розслідуванню.
Таким чином згідно з ухвалою слідчого судді від 19.09.2023 квартира АДРЕСА_2 є місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.
Обшук проведено 20.09.2023 у період часу з 10 години 27 хвилин до 12 години 20 хвилин, під час якого вилучено, зокрема:
- мобільний телефон IPHONE 14 Pro ОСОБА_6 ;
- мобільний телефон IPHONE 13 ОСОБА_7 .
Водночас ОСОБА_8 не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , як в судовому засідання зазначила сама слідча.
Під час проведення обшуку у квартирі знаходилась лише ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій згідно з протоколом обшуку пред`явлено та вручено копію ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук від 19.09.2023. Інші особи в квартирі були відсутні.
ОСОБА_6 мешкає у зазначеній квартирі більше 1 (одного) місяця, до можливого вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень не причетна.
Отже обшук проведено не за місцем мешкання ОСОБА_8 .
Після початку обшуку, ОСОБА_6 , яка була єдиною особою, яка знаходилась в квартирі, зателефонувала своєму хлопцю - ОСОБА_7 та повідомила, що в неї співробітники поліції проводять обшук.
Після цього ОСОБА_7 приїхав до квартири, у якій проводився обшук.
Таким чином ОСОБА_7 не знаходився в квартирі, коли було розпочато обшук. Зазначена квартира не є його місцем мешкання та він в ній не проживає.
Відсутність ОСОБА_7 у квартирі на початку проведення обшуку підтверджується самим протоколом обшуку, де ОСОБА_7 зазначений (дописаний) у якості учасників зазначеної процесуальної дії.
Відповідно до ч. 5 ст. 235 КПК України обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.
З урахуванням вимог ч. 5 ст. 235 КПК України за рішенням слідчого може бути проведено лише обшук осіб, які перебувають в житлі, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.
Адвокат вважає, що слідчим протиправно, за відсутності на те правових та фактичних підстав проведено обшук ОСОБА_7 , під час якого вилучено його мобільний телефон IPHONE 13.
Також, представник власника майна наголосив на тому, що а ні ОСОБА_6 , а ні ОСОБА_7 на цей час не є учасниками кримінального провадження, не причетні до можливого вчинення кримінальних правопорушень іншими особами, органами поліції не викликались та не допитувались, про підозру їм не повідомлялось.
Заслухавши обґрунтування по клопотанню слідчої ОСОБА_3 , заперечення щодо клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , вивчивши клопотання, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як передбачено частиною 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Поряд із цим, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України. Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Надані слідчому судді матеріали кримінального провадження підтверджують, що майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- блокнот в обкладинці світло-зеленого кольору з написом «Jinbo Business Notebook» з чорновими записами;
- зіп-пакети в упаковках з маркуванням «Пакет із замком zip-lock 35x45x55 мкм (100 шт.) у кількості 9 упаковок;
- конверт стартового пакету «Lifecell» з номером НОМЕР_1 ;
- тримач сім-картки «Київстар» з номером НОМЕР_2 ;
- тримач сім-карти «Київстар» з номером НОМЕР_3 ;
- тримач сім-карти «Vodafonе» НОМЕР_4 ;
- виріб з металу кустарного виробництва для паління;
- кухонні ваги з рисунком деревини, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому може бути використане, як доказ у кримінальному провадженні.
Враховуючи те, що незастосування арешту на майно може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, необхідно для проведення ряду слідчих дій та судових експертиз, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна в цій частині слід задовольнити.
Щодо арешту майна: мобільний телефон IPHONE 14 Pro, який налеить ОСОБА_6 , та мобільний телефон IPHONE 13, який належить ОСОБА_7 , слід зазначити наступне.
Як було встановлено слідчим суддею, в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню проведено оперативно-розшукові заходи, в результаті чого отримана оперативна інформація, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетна ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка є, як зазначає слідча ОСОБА_3 , лідером злочинного угрупування, що займається збутом психотропних речовин на території м. Запоріжжя. За наявною оперативною інформацією, ОСОБА_8 за вказаною адресою може зберігати наркотичні засоби з метою подальшого збуту.
Ухвалою слідчого судді від 19.09.2023 надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .
Також встановлено, що під час проведення обшуку за вище вказаною адресою у квартирі знаходилась лише ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій згідно з протоколом обшуку пред`явлено та вручено копію ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук від 19.09.2023. Інші особи в квартирі були відсутні. Після початку обшуку, ОСОБА_6 , яка була єдиною особою, яка знаходилась в квартирі, зателефонувала ОСОБА_7 та повідомила, що у неї співробітники поліції проводять обшук.
Після цього ОСОБА_7 приїхав до квартири, у якій проводився обшук.
Отже ОСОБА_7 не знаходився в квартирі, коли було розпочато обшук. Зазначена квартира не є його місцем мешкання та він в ній не проживає.
Також встановлено, що ОСОБА_8 не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час проведення обшуку у квартирі перебквала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій згідно з протоколом обшуку пред`явлено та вручено копію ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук від 19.09.2023. Інші особи в квартирі були відсутні.
Як зазначив адвокат ОСОБА_4 , ОСОБА_6 мешкає у зазначеній квартирі більше 1 (одного) місяця, до можливого вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень не причетна, ці обставини ні ким не заперечуються.
Обшук проведено за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 .
Після початку обшуку, ОСОБА_6 , яка була єдиною особою, яка знаходилась в квартирі, зателефонувала своєму знайомому ОСОБА_7 та повідомила, що у неї співробітники поліції проводять обшук, в зв`язку з чим ОСОБА_7 приїхав до квартири, у якій проводився обшук.
Отже ОСОБА_7 не знаходився в квартирі, коли було розпочато обшук. Зазначена квартира не є його місцем мешкання та він в ній не проживає.
Відповідно до ч. 5 ст. 235 КПК України обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.
З урахуванням вимог ч. 5 ст. 235 КПК України за рішенням слідчого може бути проведено лише обшук осіб, які перебувають в житлі, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.
А ні ОСОБА_6 , а ні ОСОБА_7 на цей час не є учасниками кримінального провадження, на день розгляду клопотання не є причетними до можливого вчинення кримінальних правопорушень іншими особами, органами поліції не викликались та не допитувались, про підозру їм не повідомлялось.
Згідно з вимогами КПК України перевірка особи на причетність до злочинного угрупування не є підставою для накладення арешту на майно.
Отже слідчим за відсутності на те правових та фактичних підстав проведено обшук ОСОБА_7 , під час якого вилучено його мобільний телефон IPHONE 13.
Згідно з ч. З ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У клопотанні слідчим не доведено та не обґрунтовано із посиланням на матеріали кримінального провадження, що мобільний телефон IPHONE 13, який належить ОСОБА_7 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Крім того, слідчим не доведено необхідність та наявність підстав для накладення арешту на мобільний телефон IPHONE 14 PRO, який належить ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Згідно з вимогами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до положень ст. 8 ч. 1 та ст. 9 ч. 1 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу добудовою розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі Устименко проти України , п.п. 51,52 рішення у справі Рябих проти Росії , п. 31 рішення у справі Марушин проти Росії , п. 61 рішення у справі Брумареску проти Румунії, Броньовський (Broniowski) проти Польщі від 22.06.2004).
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong andLonnroth v Sweden від 23.09.82, Новоселецький проти України від 11.03.2003, Федоренко проти України від 01.06.2006).
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на мобільний телефон IPHONE 13, який належить ОСОБА_7 , та на мобільний телефон IPHONE 14 PRO, який належить ОСОБА_6 , отже в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись вимогами ст.ст. 100, 117, 131, 132, 170, 172, 173, 175, 235, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно, яке вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- блокнот в обкладинці світло-зеленого кольору з написом «Jinbo Business Notebook» з чорновими записами;
- зіп-пакети в упаковках з маркуванням «Пакет із замком zip-lock 35x45x55 мкм (100 шт.) у кількості 9 упаковок;
- конверт стартового пакету «Lifecell» з номером НОМЕР_1 ;
- тримач сім-картки «Київстар» з номером НОМЕР_2 ;
- тримач сім-карти «Київстар» з номером НОМЕР_3 ;
- тримач сім-карти «Vodafonе» НОМЕР_4 ;
- виріб з металу кустарного виробництва для паління;
- кухонні ваги з рисунком деревини.
В іншій частині відмовити.
Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
В повному обсязі ухвалу виготовлено 02.10.2023.
Слідчий суддя ОСОБА_1