справа № 619/5386/23
провадження № 1-кп/619/346/23
ВИРОК

іменем України

15 листопада 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м. Дергачі у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні, кримінальне провадження №0000187 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Солоницівка, Дергачівського району, Харківської області, громадянки України, тимчасово не працюючої, фактично мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є такою, що не має судимості, 11.10.2023 вироком Ленінського районного суду м. Харкова визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки, вирок не набрав законної сили,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що на початку вересня 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, спрямований на придбання, зберігання наркотичних засобів, перебуваючи в м. Харків біля військового інституту танкових військ НТУ ХПІ, за адресою: АДРЕСА_2 , з метою особистого вживання без мети збуту у не встановленої особи придбала психотропну речовину - PVP, яку в подальшому зберігала при собі для особистого вживання, тим самим незаконно придбала та зберігала психотропну речовину - PVP.

Під час огляду місця події, проведеного 14.09.2023 в період часу з 16 год. 43 хв. по 16 год. 55 хв., а саме відкритої ділянки місцевості, що знаходиться неподалік буд. АДРЕСА_3 , де у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та в подальшому вилучено: два полімерних зіп-пакета, всередині яких наявна кристалічна речовина білого кольору, які вилучено та поміщено до сейф-пакету WAR0076746 з роз`яснювальним написом на підписами учасників огляду; саморобний пристрій для куріння, виготовлений з лампочки всередині якої мається нашарування коричневого кольору та чотири скляних піпетки всередині яких мається нашарування коричневого кольору, яке вилучено та поміщено до сейф-пакету WAR1041324 з роз`яснювальним написом на підписами учасників огляду.

Відповідно до висновку експерта від 21.09.2023 вилучена у ОСОБА_3 речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною - PVP, загальна маса якої в перерахунку на масу речовини, становить 0,151271 г.

Таким чином, ОСОБА_3 , всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» незаконно придбала та зберігала без мети збуту - PVP, який відноситься до психотропних речовин, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Згідно Наказу Міністерства охорони здоров`я №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиці № 2 «Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, які знаходяться у незаконному обігу» наказу МОЗ України № 634 від 29.07.2010, маса вилученого перевищує невеликі розміри.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Також прокурор надав лист від 14.11.2023 №01.21/1141/2023вих Ленінського районного суду м. Харкова, відповідно до якого кримінальна справа 642/5716/23, у якій ухвалено вирок щодо ОСОБА_3 направлена до Харківського апеляційного суду, у зв?язку з надходженням апеляційної скарги прокурора.

Крім того, до обвинувального акта додано письмову згоду, яка складена за участі захисника ОСОБА_4 , згідно змісту якої, ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Законом №2617-VIII внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України. Так, відповідно до ч.1 ст.12 КК України (в редакції від 1 липня 2020 року) визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч.2 ст.381, ч.1 ст.382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття обвинуваченої визнається судом обставиною, яка пом`якшують його покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що вона судима 11.10.2023 вироком Ленінського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі, ст.75 КК України - 2 роки, проте на час розгляду справи вирок не набрав законної сили; на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимогст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст.12КК України, є кримінальним проступком, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, вчинення даного кримінального правопорушення до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 11.10.2023, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченої, дані про її особу, відношення обвинуваченої до скоєного кримінального правопорушення, а також вимоги ст.50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженої, а також попередження вчинення нових правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді обмеження волі, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, без реального відбування покарання із застосування іспитового строку з покладенням на неї обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Так, вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 11.10.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з випробувальним терміном на 2 роки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України у вересні 2023 року, тобто до ухвалення попереднього вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 11.10.2023.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в статті 72 цього кодексу.

Так, при призначенні покарання обвинуваченій суд застосовує правила ч.4 ст.70 КК України, оскільки злочин скоєний до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 11.10.2023.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Внаслідок вчинення кримінального проступку матеріальної шкоди не завдано.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувались.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.124 КПК України.

Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області арешт підлягає скасуванню відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 11.10.2023, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на проведення Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС судової експертизи дослідження матеріалів, речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» (висновок експерта від 21.09.2023) в розмірі 1434 грн. 00 коп.

Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 19.09.2023 арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, що знаходиться неподалік буд. АДРЕСА_3 , а саме: - два полімерних зіп-пакета, всередині яких наявна кристалічна речовина білого кольору, які було вилучено та поміщено до сейф-пакету WAR0076746 з роз`яснювальним написом та підписами учасників огляду; - саморобний пристрій для куріння, виготовлений з лампочки всередині якої мається нашарування коричневого кольору та чотири скляних піпетки, всередині яких мається нашарування коричневого кольору, яке було вилучено та поміщено до сейф-пакету WAR 1041324 з роз`яснювальним написом та підписами учасників огляду - скасувати.

Речовий доказ: полімерний сейф-пакет Експертної служби МВС №3883781 з об`єктами дослідження, що знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1