Справа № 720/2856/23
Провадження № 1-кп/720/34/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003887 від 06 жовтня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розведеного, із неповною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2010 року за ч. 3 ст. 185, 71, 72 КК України до позбавлення волі строком на три роки шість місяців та штрафу в розмірі 850 гривень, вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 серпня 2013 року за ст. ст. 289 ч. 2, 69, 185 ч. 3, 70 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки два місяця, вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 січня 2015 року за ч. 3 ст. 185, 70 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки три місяця, звільнений з місць позбавлення волі 17 січня 2017 року по відбуттю покарання, вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2023 року за ст. 307 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки один місяць, звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням із іспитовим строком терміном на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2023 року приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи на території домогосподарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу зайшов до приміщення двоповерхового будинку вказаного домоволодіння, звідки повторно викрав одні дерев`яні міжкімнатні двері коричневого кольору із вставками зі скла та замком «KALE», які належали ОСОБА_5 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 5880 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 4 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений в судовому засіданні винним себе визнав повністю та показав, що 10 липня 2023 року приблизно о 19 годині він перебуваючи на території домогосподарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 , викрав одні дерев`яні міжкімнатні двері коричневого кольору, які належали його тітці ОСОБА_5 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме продав їх ОСОБА_6 за 2000 гривень. Після виявлення тіткою крадіжки, він заперечував факт вчинення злочину, що стало підставою для звернення тітки із відповідною заявою до поліції. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_5 направила до суду заяву, в якій вказала, що претензій до обвинуваченого не має, просила розглянути справу у її відсутності.

Враховуючи, що обвинувачений свою вину визнав повністю, суд з урахуванням думки учасників судового розгляду в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України вважає недоцільним дослідження інших доказів про вищевказані обставини справи, оскільки такі обставини ніким не оспорюються.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні таємного викрадення дерев`яних міжкімнатних дверей, які належали ОСОБА_5 , повністю доказана та його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ст. 185 ч. 4 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, вчинене повторно, оскільки він маючи непогашену судимість за корисливі злочини (ст. 185 ч. 3 КК України), повторно вчинив крадіжку чужого майна.

При цьому, при кваліфікації дій обвинуваченого слід врахувати, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти на день ухвалення судом вироку.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений задовільно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з лютого 2023 року.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю злочину та його щире каяття, яке виразилось у тому, що він повністю визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним правопорушення, в процесі досудового та судового розгляду справи давав правдиві показання, які сприяли органам правосуддя встановити істину по справі.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд не враховує в якості обтяжуючої обставини рецидив злочинів, оскільки відповідно до ст. 34 КК України та п.п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 червня 2010 року № 7 рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

Пункт 1 частини 1 статті ст. 67 КК України передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів у цій статті відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 32 та 34 КК України. Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше був засуджений за вчинення умисних злочинів проти власності, а саме за ч. 3 ст. 185 КК України, судимості за які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, вчинив новий умисний злочин проти власності, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, з кваліфікуючою ознакою повторність, а тому сторона обвинувачення безпідставно вказала в обвинувальному акті в якості обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів.

З досудової доповіді органу пробації від 25 січня 2024 року, складеної в порядку ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, яка характеризує обвинуваченого, вбачається, що уповноважений орган пробації із урахуванням віку та сімейного стану обвинуваченого, інших обставин справи, вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без реального позбавлення волі, оскільки ризик вчинення повторного злочину є високий.

Слід зазначити, що призначене судом покарання має відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливати з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Враховуючи у сукупності дані про особу обвинуваченого, ступень тяжкості скоєного злочину та вчинення ним тяжкого злочину під час іспитового строку при звільненні його від покарання з випробуванням, маючи при цьому чисельні непогашені судимості за попередні злочини, в тому числі корисливі, та в період воєнного стану, характер вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання неможливе без позбавлення волі.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку після постановлення вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2023 року, але до повного відбуття покарання за вказаний злочин, то суд розцінює це як порушення ним умов застосування статті 75 КК України про звільнення його від відбування покарання з випробуванням і вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Невідбута міра покарання за попереднім вироком у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України слід частково приєднати до даного вироку і остаточне покарання за сукупністю вироків слід призначити більш ніж покарання, призначене за дане кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Долю речових доказів кримінального провадження слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України. Наявні судові витрати по справі відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню в дохід держави з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2023 року і остаточно до відбуття призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його затримання в даному кримінальному провадженні для поміщення до установи відбуття покарань, після звернення даного вироку до виконання.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- дерев`яні міжкімнатні двері коричневого кольору, в комплекті із коробкою та замком «KALE» золотистого кольору, із вставками зі скла, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів відділення поліції № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, повернути власнику ОСОБА_5 , знявши з них арешт накладений ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду від 24 жовтня 2023 року;

- два CD-R диска, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили, залишити у справі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи по справі в розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів через Новоселицький райсуд з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1