Справа № 128/1747/21
ВИРОК

Іменем України

06 лютого 2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.03.2021 за № 00000185, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Педоси, Погребищенського району Вінницької області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно проживали у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 02.03.2021 близько 19 год 00 хв ОСОБА_4 після вживання алкогольних напоїв у зв`язку із святкуванням дня народження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилась у приміщенні однієї з кімнат будинку за місцем проживання, де, тримаючи в руках кухонний ніж, готувала вечерю. В цей час до будинку зайшов ОСОБА_6 , після чого між ним та ОСОБА_4 розпочалась сімейна суперечка, в ході якої у останньої виник злочинний умисел на заподіяння смерті чоловіку. З цією метою ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи в руках ніж, нанесла ним два удари в область грудної клітки та лівого передпліччя ОСОБА_6 , чим спричинила тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події. Відповідно до висновку судово-медичного експерта №204, при судово- медичній експертизі трупа ОСОБА_6 була виявлена проникаюча колото-різана рана передньої поверхні грудної клітки з ушкодженням серця, яка виникла від дії предмету (поперечний переріз 1,4-1,5 см на рівні занурення, довжиною близько 10 см), що має колюче-ріжучі властивості (можливо типу клинка ножа, що мав обушок та гостре лезо), належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Смерть ОСОБА_6 настала від проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки з ушкодженням серця, що ускладнилась тампонадою серця кров`ю. Між проникаючою колото-різаною раною передньої поверхні грудної клітки з ушкодженням серця та смертю ОСОБА_6 є причинний зв`язок. Також при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 були виявлені рани на лівому плечі та на лівому передпліччі, які виникли від дії предмета, що має ріжучі властивості, належать до легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Всі вищевказані тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 , виникли незадовго до настання смерті, можливо в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи, 02.03.2021. Враховуючи наявні судово-медичні дані, ОСОБА_6 на момент отримання проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки з ушкодженням серця перебував у вертикальному або близькому до вертикального положенні і удар був нанесений в напрямку спереду назад та дещо знизу вверх. Смерть ОСОБА_6 настала в короткий проміжок часу, який міг вимірюватись хвилинами після спричинення йому колото-різаного поранення грудей. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,1 проміле у крові та 2,8 проміле у сечі. Така концентрація алкоголю по відношенню до живих осіб може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні 27.08.2021 обвинувачена ОСОБА_4 суду показала, що життя з чоловіком було складним, він бив її, ревнував. Вона тікала від нього, але потім поверталася назад. В той день він прийшов додому п`яний, чіплявся до неї, вдарив її, а потім почав душити. Вона готувала вечерю, в її руках був ніж, яким вона його вдарила. Після чого злякалася та вибігла з хати. Потім вона повернулася та викликала швидку в сусідки вдома. Вбивати його вона не хотіла. Чи було два удари, вона не пам`ятає. Точно пам`ятає, що один раз його вдарила. Ніж був невеликий. Чоловік постійно застосовував до неї фізичну силу (з того часу, як сину виповнилося три місяці). Неодноразово зверталася в правоохоронні органи, а потім платила за нього штраф, також зверталася в сільську раду. Розкаюється у вчиненому.

Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.

Під час судового розгляду від допиту свідків сторона обвинувачення відмовилася, проти чого не заперечувала сторона захисту.

Сторона захисту під час судового розгляду заявила клопотання про виклик свідка ОСОБА_7 , яка може надати показання щодо обставин, які характеризують обвинувачену ОСОБА_4 . Однак після неодноразової неявки в судове засідання свідка ОСОБА_7 , у судовому засіданні 31.01.2024 сторона захисту відмовилася від допиту вказаного свідка у зв`язку з її неявкою через хворобу.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_4 , її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, повністю доведена прокурором у ході судового розгляду даного кримінального провадження, а також підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними доказами, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №00000185 від 02.03.2021 (т. 1 а.к.п. 93);

- протоколом огляду місця події від 02.03.2021 з фототаблицями та відеозаписом огляду місця події, відповідно до якого під час огляду будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 серед кімнати знаходиться на спині чоловік, голова на подушці; обличчя накрите тканиною білого кольору; трупне заклякання виражене в усіх м`язах; трупні плями синьо-фіолетового кольору при натисканні блідніють та відновлюються через 25 секунд; на передній поверхні грудної клітки зліва 11 межребір`я виявлено рану розміром 1,7х03 см з рівними краями; по зовнішній поверхні лівого плеча виявлено рану під кутом 30 градусів до плеча лінійної форми з рівними краями (т. 1 а.к.п. 94-110);

- постановою слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП у Вінницькій області від 03.03.2021 про визнання предметів речовим доказом, якою визнано речовими доказами по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.03.2021 за №0000185, вилучені предмети під час проведення огляду місця події від 02.03.2021 за адресою: с. Михайлівка, вул. Затишна, 6, а саме: змив речовини бурого кольору (далі РБК) з поверхні килима кімнати №2, фрагмент тканини з РБК з кімнати № 2, 3 (три) ножі з кімнати №2, та направлено їх на зберігання в камеру зберігання речових доказів відділу поліції №5 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області (т. 1 а.к.п. 111);

- протоколом огляду трупа від 03.03.2021, складеним в присутності двох понятих, за участю спеціаліста судово-медичного експерта, згідно з яким було оглянуто труп ОСОБА_6 ; пошкодження у виді отворів від ножових поранень були виявлені на спортивній куртці чорного кольору, спортивній толстовці синього кольору з капюшоном та футболці червоного кольору; при огляді трупа було виявлено на лівому плечу у верхній третині по зовнішній поверхні рану з рівними краями та загостреними кінцями, розташованими поперечно; дном рани є м`які тканини плеча; рана розташована на висоті 138 см відносно поверхні стопи; на груді зліва в області шостого-сьомого міжребер`я розташована рана; на лівому передпліччі в нижній третині розташована поверхнева рана невизначеної форми з відносно рівними краями (т. 1 а.к.п. 118-119);

- постановою слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління ГУНП у Вінницькій області від 03.03.2021 про визнання предметів речовим доказом, якою визнано речовими доказами по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.03.2021 за № 0000185, а саме: одяг (матерчаті штани сірого кольору з чорним ременем, матерчата хб куртка камуфляжного окрасу) ОСОБА_6 , які поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ № SUD4012090; зрізи нігтів з правої та лівої руки ОСОБА_6 , які поміщено до паперового конверту; зразок крові трупа ОСОБА_6 , який поміщено до паперового конверту; направлено їх на зберігання в камеру зберігання речових доказів відділу поліції № 5 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області (т. 1 а.к.п. 120);

- довідкою КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» №82 від 03.03.2021, відповідно до якої 02.03.2021 о 22 год 20 хв був проведений медичний огляд ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ; згідно з висновком медичного огляду від 02.03.2021, складеного о 22 год 30 хв, у ОСОБА_4 , 1964 року народження, встановлено алкогольне сп`яніння середнього ступеня (alcotest 6820: 1,85 ‰) (т. 1 а.к.п. 139);

- протоколом затримання від 03.03.2021, відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано 02.03.2021 о 23 год 40 хв у зв`язку з наявністю сукупних очевидних ознак, які вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (т. 1 а.к.п. 132);

- постановою прокурора відділу Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 від 03.03.2021, згідно з якою у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрано біологічні зразки, а саме: зразок букального епітелію, дактилоскопічні зразки, зразки зрізів нігтів з рук, зразок крові (т. 1 а.к.п. 145-146);

- протоколом відібрання зразків від 03.03.2021, відповідно до якого старший слідчий-криміналіст СУ ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_9 у зв`язку із розслідуванням кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 02.03.2021, у приміщенні слідчого управління ГУНП у Вінницькій області, при штучному освітленні, за участю спеціаліста, з дотриманням вимог ст.ст. 40, 104, 223, 241, 242, 245 КПК України, відібрав у ОСОБА_4 зразки букального епітелію для проведення експертизи (т. 1 а.к.п. 147);

- протоколом відібрання зразків від 03.03.2021, відповідно до якого старший слідчий-криміналіст СУ ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_9 у зв`язку із розслідуванням кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 02.03.2021, у приміщенні слідчого управління ГУНП у Вінницькій області, при штучному освітленні, за участю спеціаліста, з дотриманням вимог ст.ст. 40, 104, 223, 241, 242, 245 КПК України, відібрав зразки слідів пальців рук для проведення експертизи (т. 1 а.к.п. 148).

- протоколом відібрання зразків від 03.03.2021, відповідно до якого старший слідчий-криміналіст СУ ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_9 у зв`язку із розслідуванням кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 02.03.2021, у приміщенні слідчого управління ГУНП у Вінницькій області, при штучному освітленні, за участю спеціаліста, з дотриманням вимог ст.ст. 40, 104, 223, 241, 242, 245 КПК України, відібрав зразки нігтів обох рук для проведення експертизи (т. 1 а.к.п. 149).

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2021, якою надано дозвіл на проведену 02.03.2021 слідчу дію проведення огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та у якому проживає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі відповідно до протоколу огляду місця події від 02.03.2021 (т. 1 а.к.п. 113-114);

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2021, якою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 ; застосовано до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави (т. 1 а.к.п. 151-154);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2021 з відеозаписом, за участю підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , спеціалістів, у присутності понятих, згідно з яким підозрювана ОСОБА_4 розповіла, що у вечірню пору доби знаходилась вдома у прихожій та готувала їжу; в цей час прийшов ОСОБА_11 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, в руках в нього знаходилася пляшка горілки; ОСОБА_11 почав виражатись в сторону підозрюваної ненормативною лексикою за те, що вона зробила йому зауваження за те, що він п`яний; ОСОБА_4 весь цей час сиділа на лавочці, за столом, і в цей час до неї підійшов чоловік та наніс один удар рукою у праве вухо; вона відразу почала робити йому зауваження за це; весь цей час у правій руці ОСОБА_4 знаходився невеликий кухонний ніж, яким вона різала цибулю для салату, і в цей момент ОСОБА_4 вирішила налякати свого чоловіка, щоб не ліз до неї, і нанесла оди удар ножем в область лівого передпліччя, однак ОСОБА_11 у відповідь взяв підозрювану однією рукою за волосся, а іншою за руку; вищевказаний ніж продовжував перебувати у правій руці ОСОБА_4 ; на прохання відпустити ОСОБА_12 , ОСОБА_11 не реагував, почав тягнути її на себе і в цей момент ОСОБА_4 нанесла йому один удар вищезазначеним ножем в область грудної клітки; ОСОБА_11 відразу ж відпустив ОСОБА_12 , відійшов назад та сперся однією рукою об стіл; ОСОБА_4 відразу ж скористалася моментом та вибігла з даної кімнати в іншу, а потім вже на вулицю; перебуваючи у дворі, ОСОБА_4 заглянула у вікно до кімнати, де відбувались вищевказані події, та побачила, що ОСОБА_11 вже лежить на підлозі, на що підозрювана відразу ж забігла до кімнати; в цей час очі ОСОБА_11 були відкриті; задля допомоги ОСОБА_11 , ОСОБА_12 взяла подушку аби підкласти під голову, в цей час, коли вона його рухала, зрозуміла, що тіло розслаблене, потім побачила, що під ним наявна пляма крові; потім ОСОБА_4 зняла зі свого чоловіка одяг до поясу та побачила колоті рани в області лівого передпліччя та грудній клітці в області серця; ОСОБА_4 далі взяла тряпки намочила у горілку та приклала до рани на грудній клітці з метою зупинити кровотечу, внаслідок чого кров зупинилася, але ОСОБА_11 не приходив у свідомість; далі ОСОБА_4 побігла до сусідки ОСОБА_13 за допомогою, однак коли остання прийшла, то повідомила їй, що ОСОБА_11 вже мертвий, після чого ОСОБА_4 попросила її викликати швидку та працівників поліції, що ОСОБА_14 і зробила (т. 1 а.к.п. 155-162);

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2021, якою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 ; застосовано до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави (т. 1 а.к.п. 151-154);

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2021, якою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_15 ; накладено арешт на майно, яке вилучено під час огляду місця події 02.03.2021, в рамках кримінального провадження №0000185, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.03.2021, а саме: змив речовини бурого кольору (далі РБК) з поверхні килима кімнати №2, фрагмент тканини з РБК з кімнати № 2, 3 (три) ножі з кімнати № 2, за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.к.п. 115-117);

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2021, якою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_10 ; накладено арешт на речові докази, а саме: рожеві шкарпетки, які поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ № SUD 3097906; спортивні штани темного кольору, які поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ № SUD 4012050; бежеву кофту з коричневими горизонтальними полосами, яка поміщена до спец. пакету НПУ ГСУ № SUD 4012049, вилучені під час проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час затримання в порядку ст. 208 КПК України (т. 1 а.к.п. 136).

- протоколом отримання зразків для експертизи від 09.03.2021, яким слідчий СУ ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 , розглянувши матеріали кримінального провадження за №0000185 від 02.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у приміщенні кімнати проведення слідчих дій УВП №1 м. Вінниця, за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 2 при електричному освітленні, з дотриманням вимог ст.ст. 40, 104, 223, 241, 242, 245 КПК України, відібрав у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зразок крові для проведення експертизи (т. 1 а.к.п. 150);

- ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2021, якою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 ; накладено арешт на майно, а саме: одяг (матерчаті штани сірого кольору з чорним ременем, матерчата хб куртка камуфляжного окрасу) ОСОБА_6 , які поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ № SUD4012090; зрізи нігтів з правої та лівої руки ОСОБА_6 , які поміщено до паперового конверту; зразок крові трупа ОСОБА_6 , який поміщено до паперового конверту (т. 1 а.к.п. 121-122);

- висновком експерта №627 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 10.03.2021 щодо судово-медичної експертизи крові та сечі трупа ОСОБА_6 , яким встановлено, що при судово-медичній експертизі крові та сечі трупа ОСОБА_6 , 1963 року народження, методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 2,1 проміле у крові та 2,8 проміле у сечі; наявність метилового спирту, а також пропілового, бутилового, алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено (т. 1 а.к.п. 127);

- висновком експерта №45 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 01.04.2021 щодо судово-медичної експертизи двох фрагментів шкіри від трупа ОСОБА_6 , за підсумками якого на фрагментах шкіри з ділянки плеча та грудної клітки трупа ОСОБА_6 , 1963 року народження, виявлено по одній наскрізній колото-різаній рані; кожна з ран утворилася в результаті дії під кутом плаского колючо-ріжучого предмета за типом клинка ножа, що мав обушок та лезо (т. 1 а.к.п. 129-131);

- висновком експерта №115 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 01.04.2021 щодо одягу (шкарпетки, светр, штани), вилученого у ОСОБА_4 , за підсумками якої кров трупа потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО; кров ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютининами анти-А за ізосерологічною системою АВО; в слідах на шкарпетках рожевого кольору (об`єкти № 1, 2), светрі (названий слідчим «кофта») (об`єкт №3), трикотажних штанах (об`єкт №3), вилучених у ОСОБА_4 та представлених на дослідження, виявлена кров людини; серологічним дослідженням визначений антиген В ізосерологічної системи АВО, а в об`єкті №3 ще й ізогемаглютинин анти-А; таким чином, походження крові в цих об`єктах від ОСОБА_4 не виключаються; в слідах на шкарпетках сірого кольору, представлених на дослідження, наявність крові не встановлено (т. 1 а.к.п. 164-166);

- висновком експерта №116 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 01.04.2021 щодо одягу (штани, куртка) ОСОБА_6 , за підсумками якої кров трупа потерпілого на ОСОБА_4 відноситься до групи О з ізогемаглютинами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО; кров ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО; в слідах на речовому доказі куртці (об`єкти № 1, 2), вилученій під час огляду трупа ОСОБА_6 , знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений лише антиген Н; таким чином, кров у вказаному об`єкті може походити від людини з групою Н з ізогемаглютининами анти-А та анти-В і походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_6 не виключається; на штанах ОСОБА_6 представлених для дослідження, наявність крові не встановлено (т. 1 а.к.п. 168-170);

- висновком експерта №436 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 02.04.2021 щодо судово-гістологічної експертизи шматочків: легень, серця, яким встановлено, що легенева тканина з ділянками дистелектазів та альвеолярної емфіземи; вогнищеві крововиливи; спастичний стан бронхів; повнокрів`я судин зі стазами; строма з набряком; малокрів`я інтамуральних судин; спастичний стан деяких артерій (т. 1 а.к.п. 128);

- висновком експерта №54 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 05.04.2021 судово-медичної експертизи щодо піднігтьового вмісту з обох рук ОСОБА_6 , за підсумками якої кров ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО; кров ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО; при дослідженні піднігтьового вмісту правої (об`єкт №1) та лівої (об`єкт №2) рук ОСОБА_6 слідів крові не виявлено; при дослідженні об`єктів № 1, 2 (піднігтьовий вміст правої та лівої рук на ОСОБА_6 відповідно) виявлено епітеліальні клітини, статева належність яких не встановлена в зв`язку з відсутністю збережених, придатних для дослідження ядер; групова належність виявлених епітеліальних клітин в піднігтьовому вмісті правої (об`єкт №1) та лівої (об`єкт №2) рук на ОСОБА_6 не встановлювалась в зв`язку з надзвичайно малою їх кількістю (об`єкт №1 3 клітини №2 2 клітини); зрізи нігтів та витяжки з піднігтьового вмісту з правої (об`єкт №1) і лівої (об`єкт №2) рук ОСОБА_6 на ниточки марлі залишені для подальшого ДНК-дослідження та передачі слідчому (т. 1 а.к.п. 176-178);

- висновком експерта №55 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 05.04.2021 судово-медичної експертизи щодо піднігтьового вмісту з обох рук ОСОБА_4 , за підсумками якої кров ОСОБА_6 відноситься до групи О з ізогемаглютинами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО; кров ОСОБА_4 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО; при дослідженні піднігтьового вмісту правої руки ОСОБА_4 (об`єкт №1) епітеліальних клітин з ядрами і слідів крові не виявлено; при дослідженні піднігтьового вмісту лівої руки ОСОБА_4 (об`єкт №2) слідів крові не виявлено; в об`єкті №2 (піднігтьовий вміст лівої руки ОСОБА_4 ) виявлено епітеліальні клітини, які належать особі жіночої генетичної статі, при визначенні групової належності яких був виявлений антиген В ізосерологічної системи АВО (що відповідає В(ІІІ) групі крові); враховуючи статеву і групову характеристику осіб, що проходять по справі, виявлені епітеліальні клітини (об`єкт №2) можуть походити як від будь-якої жінки в крові якої міститься антиген В, так і від самої ОСОБА_4 не виключається; зрізи нігтів та витяжки з піднігтьового вмісту з правої (об`єкт №1) і лівої (об`єкт №2) рук ОСОБА_4 на ниточки марлі залишені для подальшого ДНК-дослідження та передані слідчому (т. 1 а.к.п. 180-182);

- висновком експерта №117 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 05.04.2021 судово-медичної експертизи щодо марлевого тампону зі змивом РБК, фрагмента тканини, вилучених під час огляду місця події, за підсумками якої кров трупа потерпілого на ОСОБА_4 відноситься до групи О з ізогемаглютинами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО; кров ОСОБА_6 відноситься до групи В з ізогемаглютинином анти-А за ізосерологічною системою АВО; в слідах на марлевому тампоні зі змивом речовини з поверхні килима з кімнати №2 (об`єкт №1), вилученому під час огляду місця події та представленому на дослідження, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений лише антиген В; таким чином, кров у вказаному об`єкті може походити від людини з групою В з ізогемаглютинином анти-А і походження цієї крові від ОСОБА_4 не виключається; в слідах на фрагменті тканини зі слідами РБК з кімнати №2 (об`єкт №2), вилученій під час огляду місця події та представленій на дослідження, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлений лише антиген Н; таким чином, не виключається можливість походження крові у вказаному об`єкті від потерпілого ОСОБА_6 (т. 1 а.к.п. 172-174);

- висновком судово-психіатричного експерта №90 Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» від 05.04.2021, за підсумками якої ОСОБА_4 , у зв`язку з даними анамнезу про притаманну їй з підліткового віку емоційну нестійкість у вигляді дратівливості, запальність, підвищену чутливість, впертість, образливість, поведінкові порушення (пропускала уроки без причини, конфліктувала з однолітками), вживання нею алкоголю з 50-ти років, з толерантністю 350 мл на добу, 2-3 рази на тиждень, періоди запою по 3 дні; показами свідка ОСОБА_16 (доньки) про те, що вона з братом були в неприязних відносинах з батьками у зв`язку з тим, що ті зловживали спиртними напоями, не піклувалися про них, в п`яному стані мати ОСОБА_4 схильна до агресії та могла мстити батькові за те, що в юні роки, коли вони одружилися, батько неодноразово її бив та висловлювався в її адресу нецензурною лайкою; свідок ОСОБА_7 (сусідка) повідомила, що між ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_6 періодично виникали конфлікти, сварки, бійки, основна причина виникнення конфліктів зловживання обома алкогольними напоями, а також виявленими при теперішньому психіатричному обстеженні емоційною нестійкістю, демонстративністю поведінки, поверховістю суджень, для об`єктивного визначення її психічного стану, потребує тривалого обстеження та спостереження в умовах психіатричного стаціонару з наступним проведенням комплексної стаціонарної судово психолого-психіатричної експертизи (т. 1 а.к.п. 205-208);

- висновком судово-психіатричного експерта №72 Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» від 16.04.2021, за підсумками якої було встановлено, що: 1) в період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, ОСОБА_4 не страждала на психічне захворювання, перебувала поза тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; 2) в період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, ОСОБА_4 могла усвідомлювати свої дії та керувати ними; 3) в теперішній час ОСОБА_4 на психічні розлади не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; 4) ОСОБА_4 в теперішній час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; 5) ОСОБА_4 не потребує застосуванню примусових заходів медичного характеру; 6) до індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_4 відносяться: достатній рівень протікання когнітивних функцій (увага, пам`ять, мислення); в особистісній сфері: достатній рівень поведінкової активності, емоційна лабільність, егоцентричність, екстравертованість, впертість, образливість, дратівливість; епілептоїдні риси особистості; самооцінка лабільна; 7) ОСОБА_4 з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища здатна усвідомлювати фактичний зміст своїх дій, повною мірою керувати ними та передбачати їх наслідки; 8) ОСОБА_4 з урахуванням її емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку, здатна правильно сприймати обставини, що мають значення у провадженні, і давати про них відповідні покази; 9) ОСОБА_4 у досліджуваний період не перебувала у стані фізіологічного афекту або у будь-якому іншому емоційному стані, що суттєво вплинув на її свідомість та діяльність; 10, 11) ОСОБА_4 не виявляє ознак підвищеної навіюваності та фантазування; 12) ОСОБА_4 на алкоголізм або наркоманію не страждає; 13) ОСОБА_4 не потребує примусового лікування від алкоголізму або наркоманії (т. 1 а.к.п. 209-216);

- висновком експерта №204 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 23.04.2021 судово-медичної експертизи щодо дослідження трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який за життя проживав за адресою: АДРЕСА_1 , за підсумками якого на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 результатів лабораторних експертиз, а також приймаючи до уваги обставини справи, було встановлено, що: 1) при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 була виявлено проникаюча колото-різана рана передньої поверхні грудної клітки з ушкодженнями серця, яка виникла від дії предмету (поперечній переріз 1,4-1,5 см на рівні занурення, довжиною близько 10 см), що має колюче-ріжучі властивості (можливо типу клинка ножа, що мав обушок та гостре лезо), належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення; 2) смерть ОСОБА_6 настала від проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки з ушкодженнями серця, що ускладнилась тампонадою серця кров`ю; між проникаючою колото-різаною раною передньої поверхні грудної клітки з ушкодженням серця та смертю ОСОБА_6 є причинний зв`язок; 3) також при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 були виявлені рани на лівому плечі, на лівому передпліччі, які виникли від дії предмета, що має ріжучі властивості, належать до легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять; всі вище вказані тілесні ушкодження виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 виникли незадовго до настання смерті, можливо в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи, 02.03.2021; 4) враховуючи наявні судово-медичні дані, судовий експерт вважає, що ОСОБА_6 на момент отримання проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки з ушкодженнями перебував в вертикальному або близькому до вертикального положенні і удар був нанесений в напрямку спереду назад та дещо знизу вверх; смерть ОСОБА_6 настала в короткий проміжок часу, який міг вимірюватись після спричинення йому колото-різаного поранення грудей; у вказаний проміжок часу ОСОБА_6 , до настання загрозливих для життя явищ, зумовлених наростанням тампонадою серця кров`ю, міг здійснювати активні фізичні дії; 5) при судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,1% у крові та 2,8 % у сечі; така концентрація алкоголю по відношенню до живих осіб, може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння (т. 1 а.к.п. 123-126);

- висновком експерта №СЕ-19/102-21/3914-БД Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 14.06.2021 щодо судової-біологічної експертизи, за підсумками якої в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_6 , які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта); в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_4 , які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1., що додається до висновку експерта); на поверхні 3 (трьох ножів) (об`єкти № 3.1, 3.2, 4.1, 4.2, 5.1, 5.2) виявлено; в результаті проведеного генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні ножів (об`єкти № 3.2, 4.2, 5.2), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1., що додається до висновку експерта); генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні ножів (об`єкти № 3.1, 4.1, 5.1), не встановлені; генетичні ознаки клітин з ядрами виявлених на поверхні ножів (об`єкти № 3.2, 4.2, 5.2), збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_4 (т. 1 а.к.п. 186-204);

- висновком експерта № 113, 114 Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 17.06.2021 судово-медичної експертизи щодо трьох ножів та двох фрагментів шкіри від трупа ОСОБА_6 , відповідно до якої на фрагментах шкіри з ділянки плеча та грудної клітки трупа ОСОБА_6 , 1964 року народження, виявлено по одній наскрізній колото-різаній рані, які утворилися від дії плаского колючо-ріжучого предмета за типом клинка ножа, що мав обушок та лезо; враховуючи розмірні характеристики та морфологічний характер ран на шкірі трупа, індивідуальні особливості будови клинків ножів, наданих на експертизу, а також результати проведеного експериментального дослідження, судовий експерт вважає, що найбільш імовірним є утворення пошкоджень на тілі трупа від дії клинка ножа № 3 (найменшого за розмірами, з дерев`яною рукояттю), на що вказує відповідність довжини раневого каналу на грудній клітині трупа ширині клинка даного ножа на рівні його занурення через шкіру; утворення пошкоджень на тілі трупа від дії клинків ножів № 1 та 2 є малоймовірним, що пов`язано із невідповідністю довжини раневого каналу на грудній клітині та ширини клинків ножів № 1, 2 на рівні їх занурення через шкіру (т. 1 а.к.п. 217-221).

Аналіз вищевказаних письмових доказів доводить суду, що дійсно 02.03.2021 близько 19 год 00 хв ОСОБА_4 , після вживання алкогольних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тримаючи в руках ніж, нанесла ним два удари в область грудної клітки та лівого передпліччя ОСОБА_6 , чим спричинила тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події.

Прокурор під час судових дебатів у судовому засіданні 31.01.2024 зазначив, що обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої, є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, а також вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння; обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також надання медичної чи іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; ОСОБА_4 є несудимою, за місцем проживання характеризується позитивно, компрометуючих даних не надходило, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, щире каяття, сприяння слідству та суду, просив призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком 7 років із застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років; початок строку відбуття покарання просив рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку; на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення з дати затримання, а саме: з 03.03.2021 до 16.08.2021 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі; стягнути з обвинуваченої судові витрати у розмірі 20816,03 грн, долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 під час судових дебатів у судовому засіданні 31.01.2024 зазначила, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину і підтвердила обставини, зазначені в обвинувальному акті; в ході досудового розслідування стороні обвинувачення і стороні захисту достеменно відомо, що обвинувачена ОСОБА_4 протягом усього часу спільного проживання з потерпілим ОСОБА_6 постійно страждала від знущань потерпілого, неодноразово викликалася поліція, сусіди підтверджували, що ОСОБА_6 постійно бив ОСОБА_4 , остання завжди мала синці. Просять звернути увагу на жорстоке поводження потерпілого відносно обвинуваченої. Також просять врахувати обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, жорстоке поводження потерпілого та збіг важких сімейних обставин, оскільки знущання потерпілого відносно обвинуваченої були систематичними. Обвинувачена до моменту затримання прийняла участь у слідчому експерименті, під час якого пояснила, що вона готувала їжу і ніж у неї в руці був саме для цього (для приготування їжі); у ОСОБА_4 раптово виник умисел на вчинення вбивства відносно потерпілого; після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 відразу побігла до сусідів, викликала швидку та надавала першу необхідну допомогу; після затримання щиро визнала свою провину. Враховуючи усі ці обставини, просять застосувати до ОСОБА_4 покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі, а також застосувати статтю 75 КК України, поклавши на обвинувачену усі необхідні обов`язки.

Обвинувачена ОСОБА_4 під час судових дебатів у судовому засіданні 31.01.2024 підтримала позицію свого захисника. Суду зазначила, що вона визнає свою провину, на даний час усвідомлює, що вона зробила. ОСОБА_6 її ображав, сильно бив. Просить її сильно не карати, вона все визнає, все розуміє.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Частиною першою статті 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (стаття 84 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Вимогами кримінального процесуального закону передбачено, що докази збираються під час досудового розслідування.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується направленням до суду обвинувального акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.

Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006, «Шабельник проти України» від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.

Суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Козинець проти України» від 06.12.2007; рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011; рішення у справі «Яременко проти України» від 12.06.2008).

Аналізуючи вищезазначені норми КПК України, суд вважає докази, надані стороною обвинувачення, належними та допустимими, такими, що відповідають вимогам КПК України, при оформленні яких не було допущено істотного порушення прав та свобод ні обвинуваченого, ні інших осіб.

Перевірка обставин даного кримінального провадження, встановлених на досудовому розслідуванні і під час судового розгляду, аналіз та зіставлення досліджених у судовому засіданні доказів, у тому числі висновків проведених експертиз, свідчать про достовірність тверджень обвинуваченої.

Таким чином, згідно з положеннями ст. 22 КПК України, з`ясувавши обставини даного кримінального провадження та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Частина перша статті 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій.

Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував, що, вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й враховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб вчинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності.

У даному кримінальному провадженні про умисел обвинуваченої ОСОБА_4 на вбивство ОСОБА_6 переконливо свідчить сукупність всіх фактичних обставин вчиненого нею діяння, зокрема, спосіб нанесення та активний характер дій обвинуваченої щодо нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, виражених у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини, що спричинило настання смерті останнього.

На переконання суду дії ОСОБА_4 вказують на те, що обвинувачена усвідомлювала небезпечний характер своїх дій, передбачала суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілого та свідомо припускала її настання.

Зазначення сторони захисту про те, що ОСОБА_4 не сплановувала довгий час вбивство, умисел виник раптово, не звільняє ОСОБА_4 від відповідальності та не пом`якшує її, оскільки відсутність бажання спричинити смерть іншій особі не виключає наявності умислу на вбивство. Навмисне вбивство може бути скоєно як із прямим умислом так і з неконкретизованим.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 мають ознаки об`єктивної сторони вбивства: дії, тобто м`язове зусилля, яке спрямовує знаряддя злочину безпосередньо у життєво важливий орган потерпілого, смерті, як наслідку діяння та причинний зв`язок між діями та наслідком.

Під час бійки або сварки виключається наявність заздалегідь обдуманого умислу на позбавлення потерпілого життя. При неконкретизованому умислі особа завідомо усвідомлює небезпечний характер своїх дій, передбачає суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншої особи, та хоча і не хоче, проте свідомо припускає її настання, що мало місце у даному випадку.

Судом не встановлено такого фатально небезпечного нападу або погрози такого нападу з боку потерпілого, єдиним порятунком від якого була його смерть.

Не встановлено також і ознак необережного вбивства, оскільки загальновідомо, що ніж є особливо небезпечним знаряддям, здатним спричинити тяжкі тілесні ушкодження у тому числі і смерть. Частина грудної клітини, у якій розташоване серце, є частиною тіла, травмуючий вплив на яку є особливо небезпечним. Відтак, спрямування ножа у груди із м`язовим зусиллям не є необережністю. ОСОБА_4 не могла цього не усвідомлювати у силу свого віку та розвитку.

Дослідивши усі вищезазначені докази в їх сукупності, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження у їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину та вважає, що її дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, оскільки така юридична оцінка відповідає фактичним обставинам, встановленим у ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Частиною другою статті 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При визначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів; особу обвинуваченої, яка раніше несудима; офіційно непрацевлаштована; має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; за місцем проживання скарг на неї не надходило, в громадських місцях веде себе задовільно, у бійках участі не приймала, постійного місця роботи не має, заробляла тимчасовими підробітками, схильна до зловживань алкоголем.

Згідно зі статтею 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення може бути визнане судом обставинами, що пом`якшують покарання винного.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що щиро розкається у вчиненому злочині.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин справи.

Судом також установлено, що обвинувачена ОСОБА_4 намагалася безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення надати потерпілому ОСОБА_6 медичну допомогу, яка виразилась у тому, що ОСОБА_4 намагалася зупинити кровотечу, робила штучне дихання, сприяла виклику швидкої допомоги та поліції.

Таким чином, відповідно до ст. 66 КК України, судом визнаються обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Сторона захисту під час судових дебатів просила також врахувати обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, жорстоке поводження потерпілого відносно обвинуваченої та збіг важких сімейних обставин.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин обґрунтовується тим, що поєднання несприятливих для особи обставин фізичного, матеріального або морального характеру, що негативно впливають на основні умови її життя, заподіюють особі страждання, негативно впливають на її психіку, можуть викликати у неї стан розпачу, надмірну дратівливість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки, послаблюють волю особи, знижують її опірність негативним умовам, підсилюють роль ситуативних моментів. Впливаючи на свідомість особи, ці негативні чинники визначають вибір лінії поведінки людини. Визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання, пояснюється тим, що особа знаходиться під виливом відповідних негативних зовнішніх чинників (тяжких особистих, сімейних чи інших обставин), які здійснюють тиск на свідомість та волю особи, обмежуючи свободу вибору варіанту поведінки, та схиляють до вчинення суспільно небезпечного діяння. Крім того, наявність цієї обставини свідчить, як правило, про випадковість злочину, про відсутність у винного антисоціальних установок. КК України не розкриває змісту цієї обставини, яка пом`якшує покарання. Визнання тих чи інших чинників тяжкими особистими, сімейними чи іншими обставинами здійснюється судом. Враховуючи те, що певні тяжкі обставини (обставина) виступають домінантою у мотивації злочинної поведінки особи, і вона вчиняє злочин для того, щоб уникнути подальшого негативного впливу цих обставин (обставини), або внаслідок того, що вплив цих обставин (обставини) на психіку особи знизив її здатність керувати своїми діями, вчинення злочину під впливом тяжкої особистої, сімейної чи іншої обставини (обставин) є підставою для поблажливого ставлення до особи, яка вчинила злочин, з боку суду та визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання.

Однак у даному випадку судом не встановлено, що у момент заподіяння ОСОБА_6 смерті в обвинуваченої ОСОБА_4 були наявні такі негативні чинники, які б здійснили тиск на свідомість та волю обвинуваченої, обмежуючи свободу вибору варіанту поведінки, та які б схилили її до вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №72 Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» від 16.04.2021, ОСОБА_4 притаманна з підліткового віку емоційна нестійкість у вигляді дратівливості, запальності, підвищеної чутливості, впертості, образливості, вживання нею алкоголю з 50-ти років, з толерантністю 350 мл на добу, 2-3 рази на тиждень, періоди запою по 3 дні; свідок ОСОБА_16 (донька) зазначила про те, що вона з братом були в неприязних відносинах з батьками у зв?язку з тим, що ті зловживали спиртними напоями, не піклувалися про них, в п?яному стані мати ОСОБА_4 схильна до агресії та могла мстити батькові за те, що в юні роки, коли вони одружилися, батько неодноразово бив її та висловлювався в її адресу нецензурною та брутальною лайкою; свідок ОСОБА_7 (сусідка) повідомила, що між ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_6 періодично виникали конфлікти, сварки, бійки, основна причина виникнення конфліктів зловживання обома алкогольними напоями, а також виявленими при теперішньому психіатричному обстеженні емоційною нестійкістю, демонстративністю поведінки, поверховістю суджень.

Перебування особи під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого, передбачає, що у такої особи до початку вчинення злочину (або принаймні до його закінчення) раптово виник стан фізіологічного афекту, який був зумовлений систематичністю певних дій потерпілого, що мають багаторазовий характер.

В ході дослідження матеріалів кримінального провадження наявність даних, які вказують на перебування обвинуваченої ОСОБА_4 , під час вчинення злочину, у стані сильного душевного хвилювання судом установлено не було.

Крім того, висновком судово-психіатричного експерта №72 Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» від 16.04.2021 було встановлено, що ОСОБА_4 у досліджуваний період не перебувала у стані фізіологічного афекту або у будь-якому іншому емоційному стані, що суттєво вплинув на її свідомість та діяльність.

Таким чином, суд не визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин та вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя суд вважає доведеним. Такі обставини визнаються обвинуваченою.

Тому відповідно до ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою у стані алкогольного сп`яніння, а також вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст. 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України, кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні обвинуваченій покарання судом враховується і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції, принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оцінюючі поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (стаття 66, стаття 67 КК України), визначення «інші обставини справи», або ж «інші обставини кримінального провадження», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання, конкретизація виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу.

Положення частини першої статті 69 КК України надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі, вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин першої та/або другої статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Так, суд враховує надані стороною захисту характеризуючі обвинувачену ОСОБА_4 матеріали, а саме: характеристику Споживчого товариства «Івушка», відповідно до якої у період з 2010 року до 2021 року працювала прибиральницею торгових приміщень, за вказаний період зарекомендувала себе виключно з позитивної сторони, до трудових обов`язків ставилась відповідально, проявила себе як ввічливий, доброзичливий, дисциплінований працівник, шкідливих звичок не має, однак неодноразово з`являлась на роботі зі слідами побиття, пояснюючи це знущаннями її чоловіка; звернення сусідів ОСОБА_4 , яке обґрунтоване тим, що в сім`ї ОСОБА_4 неодноразово виникали конфлікти, які погано закінчувалися, ОСОБА_6 знущався над ОСОБА_4 у зв`язку з чим вона була змушена переховуватися у сусідів, як жінка та мати була турботливою, багато працювала та утримувала домашнє господарство, незважаючи на образи ОСОБА_6 , доглядала за його батьками, просять пом`якшити міру покарання; характеристику знайомого ОСОБА_4 ОСОБА_17 , який зазначає, що ОСОБА_4 часто скаржилась, що ОСОБА_6 її ображав, зловживав спиртними напоями, не працював та порушував громадський порядок, ОСОБА_4 спокійна та урівноважена, здатна прийти на допомогу, жодних поганих звичок не мала, просить врахувати це та обрати щонайменше покарання.

Крім того, судом взято до уваги, що ОСОБА_4 задля допомоги ОСОБА_6 , не розуміючи, що він уже мертвий, надавала йому медичну допомогу, яка виразилась у тому, що ОСОБА_4 намагалася зупинити кровотечу, робила штучне дихання, сприяла виклику швидкої допомоги та поліції.

Суд враховує також поведінку ОСОБА_4 під час судового розгляду, яка не ухилялася від явки до суду, щиро розкаялася та виклала правдиву розповідь про всі обставини вчиненого злочину.

Досліджуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд враховує особу ОСОБА_6 , який зловживав спиртними напоями, його протиправну поведінку відносно обвинуваченої, вчинення злочину обвинуваченою в стані емоційного напруження, який виник на фоні психотравмуючої сімейної ситуації переживань страху за життя та здоров`я, приниження, безпорадності, викликаної фізичним насильством з боку потерпілого, що підтверджується як самою обвинуваченою, так і свідками, допитаними під час досудового розслідування, після скоєного злочину пройшло більше двох років, ніяких інших злочинів чи адміністративних правопорушень обвинуваченою не скоєно, до кримінальної чи адміністративної відповідальності ОСОБА_4 не притягалася.

Зазначені обставини суд вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, з урахуванням особи винної та особи потерпілого, декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дають підстави для призначення обвинуваченій покарання із застосуванням статті 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

На думку суду, призначення покарання із застосуванням статті 69 КК забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим статтею 2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Зі змісту частини першої статті 75 КК України убачається, що якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обов`язковою умовою застосування цього кримінально-правового інституту, що належить до дискреційних повноважень суду, є сукупність обставин, які б із достатньою переконливістю свідчили про можливість виправлення особи без відбування покарання.

Враховуючи, що наслідком злочину в даному випадку стала загибель людини, суд не вбачає достатніх підстав для застосування статті 75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, адже наслідки вказаного злочину є непоправними, а об`єктом злочину є найвища соціальна цінність життя людини, яка охороняється державою.

Реальне покарання у виді позбавлення волі, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде сприяти виправленню обвинуваченої ОСОБА_4 .

Крім того, на переконання суду визначене таке покарання у виді позбавлення волі без застосування статті 75 КК України буде достатнім для досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, й відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Норма частини п`ятої статті 72 КК України про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є нормою матеріального кримінального права, а не кримінального процесуального права. Ця норма за своєю суттю та цілями не виконує функцію вирішення процесуальних питань, а є складовою частиною інституту призначення покарання, який, у свою чергу, є одним з кримінально-правових інститутів, передбачених у розділі ХІ Загальної частини КК України.

Зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, який впливає на становище особи за ст. 5 КК України (поліпшує або погіршує його).

У зв`язку з вищевказаним, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк перебування її під вартою як попереднє ув`язнення з 03.03.2021 (з моменту затримання відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину) до 16.08.2021 (до дати зміни обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 16.08.2021), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалами слідчих суддів Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2021, від 09.03.2021 та від 10.03.2021 накладено арешти на речові докази, які слід скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України

З обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на загальну суму 20816 грн 03 коп. (за проведення судової біологічної експертизи № СЕ-19/102-21/3914-БД від 14.06.2021).

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити їй покарання, із застосуванням статті 69 КК України, у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з часу її затримання, а саме: з 03.03.2021, до 16.08.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання на приведення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2021 на майно, а саме: змив речовини бурого кольору (далі РБК) з поверхні килима кімнати №2; фрагмент тканини з РБК з кімнати №2; 3 (три) ножі з кімнати №2 за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2021 на майно, а саме: рожеві шкарпетки, які поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ №SUD3097906; спортивні штани темного кольору, які поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ №SUD4012050; бежеву кофту з коричневими горизонтальними полосами, яка поміщена до спец. пакету НПУ ГСУ №SUD4012049, скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2021 на майно, а саме: одяг (матерчаті штани сірого кольору з чорним ременем, матерчата хб куртка камуфляжного окрасу) ОСОБА_6 , які поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ №SUD4012090; зрізи нігтів з правої та лівої руки ОСОБА_6 , які поміщено до паперового конверту; зразок крові трупа ОСОБА_6 , який поміщено до паперового конверту, скасувати.

Речові докази: змив речовини бурого кольору (далі РБК) з поверхні килима кімнати №2, фрагмент тканини з РБК з кімнати №2, 3 (три) ножі з кімнати №2, рожеві шкарпетки, які поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ №SUD3097906, спортивні штани темного кольору, які поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ №SUD4012050, бежеву кофту з коричневими горизонтальними полосами, яка поміщена до спец. пакету НПУ ГСУ №SUD4012049, одяг (матерчаті штани сірого кольору з чорним ременем, матерчата хб куртка камуфляжного окрасу) ОСОБА_6 , які поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ №SUD4012090, зрізи нігтів з правої та лівої руки ОСОБА_6 , які поміщено до паперового конверту, зразок крові трупа ОСОБА_6 , який поміщено до паперового конверту, що передано на зберігання до кімнати речових доказів відділу поліції №5 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню в сумі 20816 (двадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн 03 коп.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА