ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаряОСОБА_5
за участю прокурора захисникаОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

цивільного позивача ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 09.06.2023, яким

ОСОБА_12

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, працюючого ПП « ОСОБА_13 », з вищою освітою, одруженого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на 2 роки, з покладенням на нього відповідних обов`язків відповідально до вимог ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_12 процесуальні витрати на залучення експерта ОСОБА_14 під час здійснення досудового розслідування за проведення судової автотехнічної експертизи № 4/19Е-19 у сумі 1884,00 грн. та витрати на залучення експерта за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 2288,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої допомоги» Черкаської міської ради витрати за надання медичної допомоги при травмуванні, відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 9923,58 грн.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 30372,60 грн, моральну шкоду в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 грн., а всього 190372,60 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_15 до ОСОБА_12 про відшкодування майнової шкоди (збитків) в сумі 61144,89 грн. відмовлено.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. відмовлено.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку районного районного суду ОСОБА_12 визнано винуватим та засуджено за те, що він 16.07.2018 близько 09 години 18 хвилин керуючи автомобілем Меrcedes Benz E-200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №4/852 від 07.11.2018 до моменту дорожньо-транспортної пригоди: рульове керування, ходова частина та робоча гальмівна система автомобіля знаходились в працездатному стані, рухаючись в місті Черкаси по вулиці Байди Вишневецького зі сторони вулиці Гоголя в напрямку вулиці Хрещатик поблизу перехрестя з бульваром Шевченка, неподалік будинку №185 проявив неуважність та порушив вимоги:

- п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, згідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього уху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п. 12.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Під час руху він, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, керуючи автомобілем марки Меrcedes Benz Е-200, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись в місті Черкаси по вулиці Байди Вишневецького зі сторони вулиці Гоголя в напрямку вулиці Хрещатик на зелений сигнал світлофора поблизу перехрестя з бульваром Шевченка, неподалік будинку №185 був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб постійно контролювати свій рух, змінив напрямок свого руху праворуч та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв на нерегульованому пішохідному переходові, після чого допустив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 та з автомобілем Кіа Sportage, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які були припарковані на проїзній частині вулиці Байди Вишневецького. Внаслідок зіткнення автомобіля Меrcedes Benz Е-200 з автомобілем Кіа Sportage, останній від удару допустив зіткнення з автомобілем Ноnda C-RV, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який також був припаркований на проїзній частині вулиці Байди Вишневецького.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження: відкрита непроникаюча травма голови із забоєм головного мозку середнього ступеня тяжкості, рвана рана лівої тім`яно-скроневої ділянки голови, переломи кісток склепіння та основи черепа, відкритий перелом внутрішнього виростку лівого плеча зі зміщенням уламків з пошкодженням трьохголового м`язу плеча, перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків, травма лівого колінного суглобу з ушкодженням зв`язкового апарату, забиті рани волосистої частини голови, обличчя, лівого надпліччя та лівого передпліччя, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя.

Спричинення потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень знаходяться в причинному зв`язку відповідно до висновку судової авто технічної експертизи №4/19Е-19 від 21.10.2019 з порушенням водієм автомобіля Меrcedes Benz Е-20, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 вимог п.п.10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуюсь з вироком районного суду в своїй апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого вважає, що вирок винесений з порушенням норм процесуального права, а саме з істотним порушенням кримінального процесуального закону, з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, тому підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Суд першої інстанції формально підійшов до розгляду кримінального провадження, адже в судових дебатах захисник обвинуваченого заявила про визнання доказів недопустимими, а саме: висновку судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_9 № 02 - 01/1042 від 07.09.2018 року. Однак, суд першої інстанції не надав обґрунтованих мотивів у вироку щодо вище зазначеного доводу, а обмежився лише формальним розглядом даного питання, що є прямим порушенням норм КПК України.

При цьому зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_12 вказав, що він пам`ятає лише, що виїхав на дозволений сигнал світлофора, потім втратив свідомість. Коли прийшов до свідомості його тіло було похилена на праве пасажирське сидіння. Поруч нього хтось намірявся надати йому першу медичну допомогу. Коли вийшов з свого авто, побачив наслідки пригоди. З місця пригоди його швидкою допомогою було доставлено до Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги, де проходив курс стаціонарного лікування.

На фото 3,4 таблиці зображень до протоколу ОМП зафіксовано, що автомобіль Меrcedes Benz Е-200 реєстраційний номер НОМЕР_1 скоїв не зіткнення, а здійснив наїзд на припарковані автомобілі Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 та з автомобілем Кіа Sportage, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Дана подія підтверджується допитами свідків (водіїв) автомобіля Daewoo Lanos, та автомобіль Кіа Sportage, які підтвердили, що їх автомобілі на час ДТП, були припарковані на стоянці (не рухомі), а зіткнення з ними можливе лише тоді коли вони були у русі, а також відео на якому зафіксована дана подія. Тому фактичні дані зазначені в обвинувальному акті не відповідають дійсності, що ОСОБА_13 здійснив наїзд на пішохода Лимаря, який стояв на нерегульованому пішохідному переході, оскільки в місці ДТП була б інша дорожня розмітка 1.14 «зебра».

В обвинувальному акті у фактичних обставинах, які прокурор вважає

встановленими - про очевидні порушення пішоходом (потерпілим) ОСОБА_9 вимог п.4.9 та 4.14 а), ґ) Правил дорожнього руху України не зазначається. Також у вихідних даних для проведення експертизи не зазначено, що пішохід рухався на заборонений сигнал світлофора (відносно свого напрямку руху), цим самим створював аварійну обстановку водієві ОСОБА_16 .

Діям пішохода не надано оцінки навіть в дослідницькій частині автотехнічної експертизи відносно об`єктивного ним виходу на проїзну частину на заборонений сигнал світлофора, відстань яку він подолав з моменту виходу ним на проїзну частину та об`єктивного його місця розташування відносно елементів проїзної частини в момент наїзду на нього. Тобто своїми діями пішохід створював аварійну обстановку водію автомобіля Меrcedes Benz Е-200 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_12 , і чи мав останній виконуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, в даній дорожній обстановці уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 . Про те, що пішоходу (потерпілому) був заборонений сигнал світлофора, який це підтверджує в протоколі його допиту від 27.07.2018 року (а.с. 55), а також протоколом слідчого експерименту за його участю від 18.10.20218 року, показами свідка ОСОБА_17 від 15.01.2019 року (а.с. 130-132) .

Судом першої інстанції в порушення норм КПК України неправомірно було покладено в основу доведеності вини ОСОБА_18 недопустимий доказ висновок судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_9 № 02-01/1042 від 07.09.2018, виходячи з наступного: матеріали кримінального провадження не містять відомостей, яким чином слідчий отримав медичну документацію потерпілого ОСОБА_9 , а саме медичну картку стаціонарного хворого № 12580. яка була згодом надана судово-медичному експерту.

Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що потерпілий надавав слідчому чи прокурору будь-які медичні документи для долучення їх до матеріалів кримінального провадження, як і не вбачається відомостей щодо звернення останніх у порядку ст. 163 КПК України з відповідним клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, а саме медичної карти стаціонарного ОСОБА_9 .

Натомість в матеріалах справи міститься відповідь з лікарні за № 2474 від 29 серпня 2018 року, в якій зазначено лише відомості про перебування на стаціонарному лікування ОСОБА_9 у період з 16.07.2018 по 08.08.2018 року та вартість лікування за даний період. Відомостей про надання лікарнею слідчому картки стаціонарного хворого ОСОБА_9 за № 12580 не містить.

Оскільки слідчий нічого з вищевказаного не зробив, експерт, отримавши постанову про призначення СМЕ, самостійно отримав необхідну йому для проведення експертизи документацію.

Свідченням відсутності у матеріалах кримінального провадження ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів, заяви потерпілого про приєднання до матеріалів кримінального провадження медичних документів - є реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, опис документів, що знаходяться в кримінальному провадженні та самі матеріали кримінального провадження наявні в головуючого судді.

Судом першої інстанції під час проведення судових дебатів - 07.06.2023 грубо порушено норми КПК України.

07.06.2023 року в судових дебатах, після виступу сторони захисту, процесуальним прокурором в рамках даного кримінального провадження було заявлено клопотання про приєднання до матеріалів кримінального провадження нового доказу - заяви потерпілого до слідчого про надання дозволу слідчому отримати його медичну документацію, даний доказ був відсутній в матеріалах досудового розслідування і в порядку статті 290 КПК України не був відкритий стороні захисту ні під час досудого розслідування, ні під час розгляду кримінального провадження в суді.

Щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права при вирішенні цивільного позову ОСОБА_9 .

Судом першої інстанції в порушення норм матеріального права, ігноруючи висновки Верховного Суду неправомірно було задоволено частково цивільний позов ОСОБА_9 , а саме стягнуто з ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 30 372 грн. 60 коп., моральну шкоду в сумі 150 000 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 10 000 грн., а всього 190 372 ,60 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована відповідно до поліса ОСЦПВВНТЗ у СК АТ «Просто-страхування» № АМ/1345807 від 30.09.2017 року (ліміт страхової суми становить 200 000 грн.) та договору № 071336 добровільного страхування - цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасних випадків на транспорті від 30.09.2017 року, в якому зазначено страхова сума - 100 000 грн. (додатково). Ліміт страхової суми (з урахуванням додаткового договору) за шкоду заподіяну майну та здоров`ю особи становить 300 000 грн. на одного потерпілого.

Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Отже, суд першої інстанції неправомірно, з порушенням норм чинного законодавства прийшов до помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 матеріальної шкоди в сумі 30 372 грн. 60 коп., адже тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Аналогічно порушуючи вище зазначені норми чинного законодавства, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_12 на користь КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» ЧМР витрати за надання медичної допомоги при травмуванні, відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 9 923, 58 грн., адже дана сума повинна бути відшкодована страховиком СК АТ «Просто-страхування».

Судом неправомірно також було стягнено з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 150 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_9 до страховика не звертався з даною вимогою, що також є підставою для відмови судом у задоволенні даної вимоги.

При визначенні розміру моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 у розмірі 150 000 грн., суд першої інстанції не дотримався принципу розумності та справедливості, а головне не врахував, що розмір морального відшкодування не повинен приводити до безпідставного збагачення потерпілої особи. Задовольняючи розмір моральної шкоди у повному обсязі потерпілому, судом у рішенні не наведено обгрунтованості саме даної суми та не враховано, що ОСОБА_12 є інвалідом II групи, що підтверджується пенсійним посвідченням та має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

19.06.2023 року ОСОБА_12 здійснено перерахування коштів потерпілому ОСОБА_9 на суму 7000 грн., що підтверджується фіскальним чеком з ПАТ Укрпошта.

Стосовно стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на оплату правничої допомоги адвоката, то позивач ОСОБА_9 не надав суду належних та допустимих доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 гривень.

На підставі вище викладеного просить скасувати вирок районного суду, а кримінальне провадження закрити та виправдати ОСОБА_12 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечує проти апеляційної скарги, доводи захисників та обвинуваченого в підтримку поданої апеляційної скарги, думку потерпілого та його представника, які просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вислухавши пояснення цивільного позивача, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно.

Дії ОСОБА_12 судом кваліфіковано вірно за ч.2 ст.286 КК України правильно - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Провівши повторне часткове дослідження доказів за клопотанням учасників судового провадження, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції надана вірна оцінка доказам на яких побудований обвинувальний вирок щодо ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника про недоведеність в діяннях Малого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України є безпідставними та не грунтується на матеріалах кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_12 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, суд першої інстанції обґрунтовано послався на покази потерпілого ОСОБА_9 , який показав, що 16.07.2018 близько 09 год. 20 хв. він підійшов до перехрестя по бульвару Шевченка та вул. Байди Вишневенького, вийшов на пішохідний перехід та зупинився, оскільки горів червоний сигнал світлофора і очікував переключення сигналу світлофора. З правої сторони біля нього були припарковані автомобілі. На нього був здійснений наїзд автомобілем обвинуваченого. Що було далі він не пам`ятає, прийшов до тями у лікарні. Цивільний позов підтримав, також зазначив, що поведінка обвинуваченого після ДТП та під час розгляду провадження свідчить про небажання обвинуваченого визнати свою провину.

Згідно показів свідка ОСОБА_20 , останній пояснив, що він 16.07.2018 зупинив свій автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_5 біля парковки, яка розташована по вул. Б. Вишневецького навпроти будівлі «Укрпошта», висадив пасажира та залишився його чекати в автомобілі. Передня частина автомобіля була направлена на будівлю « Укрпошта» . Через деякий час він відчув удар в ліву передню частину автомобіля. Від удару його автомобіль розвернуло на 90 градусів та заднім правим колесом викинуло на бордюр. Він побачив, що з його автомобілем допустив зіткнення автомобіль «Мегсеdes Benz E-200». Внаслідок чого його автомобіль здійснив зіткнення з автомобілем «Кіа Sроrtage», який також стояв припаркований. Після удару він одразу ж вийшов з автомобіля, а водій «Мегсеdes Benz E-200» (обвинувачений) також вийшов та розпочав кричати, що він невинуватий та йому стало зле. Потім він побачив на дорозі чоловіка, який лежав поблизу автомобіля, він був в крові та непритомний. Внаслідок ДТП також був пошкоджений автомобіль Ноnda С-RV, який стояв поруч.

Згідно показів свідка ОСОБА_17 , останній пояснив, що він рухався на своєму автомобілі по вул. Б. Вишневецького зі сторони вул. Хрещатик в сторону вул. Гоголя. Вони зупинились на світлофорі. Самого моменту зіткнення він не бачив, однак після того як побачив ДТП, він відразу ж підійшов до водія «Мегсеdes Benz E-200», який був в свідомості.

Згідно показів свідка ОСОБА_11 остання пояснила, що вона припаркувала свій автомобіль Ноnda С-RV на ларковці вул. Байди Вишневецького на відстані приблизно 15 метрів від перехрестя та пішла на роботу до Черкаської міської ради. Близько 09:30 год. до неї зайшов колега, та повідомив, що її автомобіль потрапив в ДТП. Коли вона вийшла на паркову, побачила карету швидкої медичної допомоги та хлопця, який лежав на дорозі. В результаті ДТП було пошкоджено автомобілі «Мегсеdes Benz E-200», «Daewoo Lanos», «Кіа Sроrtage» та її автомобіль.

Крім того, винуватість Малого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 16.07.2018 з фототаблицею та схемою до протоколу огляду, складеного в період з 10.10 до 14.10 години слідчим Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_21 за участю понятих, яким зафіксовані дорожні умови в місці ДТП та розташування автомобілей «Ноnda С-RV» р.н. НОМЕР_4 , «Кіа Sроrtage» р.н. НОМЕР_3 , «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_5 , які були припарковані на проїзній частині вул. Б.Вишневенького у м. Черкаси та на ньому встановлені дорожні знаки 2.11 «Дати дорогу» в обох напрямках руху, 5.35.1 та 5.35.2

«Пішохідний перехід» по бул. Шевченка та вул. Б.Вишневенького у всіх напрямках в м. Черкаси та транспортний засіб «Мегсеdes Benz E-200», р.н НОМЕР_1 після ДТП. На проїжджій частині нанесені дорожня розмітка 1.14.2 (пішохідний перехід, де рух регулюється світлофором). Ширина дорожнього вкриття для двох напрямків шириною 12.2. На час огляду асфальтобетонне дорожнє покриття сухе, погода сонячна без опадів. Наявність слідів крові на асфальті та автомобілях. При закінченні огляду транспортних засобів автомобіль «Мегсеdes Benz E-200» направлено на майданчик ЧВП ГУНП в Черкаській області, для зберігання, зауважень від учасників не надходило;

- даними висновку експерта судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_9 № 02-01/1042 від 29.08.2018 відповідно до якого у ОСОБА_9 згідно даних на судово-медичну експертизу медичної карти, мали місце ушкодження: відкрита непроникаюча травма голови із забоєм головного мозку середнього ступеня тяжкості, рваною раною лівої тім`яно-скроневої ділянки голови, переломами кісток склепіння та основи кісток черепа, відкритий перелом внутрішнього виростку лівого плеча зі зміщенням уламків з пошкодженням трьохголового м`язу плеча, перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків, травма лівого колінного суглобу з ушкодженням зв`язкового апарату, забиті рани волосистої частини голови, обличчя, лівого надпліччя та лівого передпліччя. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах вказаних в ухвалі про призначенні експертизи, тобто під час дорожньо-транспортної пригоди та відносяться: до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя;

- даними протоколу слідчого експерименту від 18.10.2018, з фототаблицею та схемою до протоколу з участю потерпілого ОСОБА_22 відповідно до якого було встановлено місце наїзду на пішохода;

- даними висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу автомобіля «Мегсеdes Benz E-200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , №4/852 від 07.11.2018, згідно якого, до моменту ДТП деталі рульового керування, робочої гальмівної системи та ходової частини автомобіля «Мегсеdes Benz E-200», з реєстраційним номером НОМЕР_1 знаходилися у працездатному стані. Дослідження, проведені по питанню №1 постанови (чи знаходились деталі рульового керування, робочої гальмівної системи та ходової частини автомобіля «Мегсеdes Benz E-200» з р.н. НОМЕР_1 у працездатному стані до моменту дорожньо - транспортної пригоди?) вказують на те, що до моменту ДТП деталі рульового керування, робочої гальмівної системи та ходової частини автомобіля «Мегсеdes Benz E-200» з реєстраційним номером НОМЕР_1 знаходилися у працездатному стані, тому відповідь на питання №2 постанови (якщо ні, то чи мав водій даного транспортного засобу можливість виявити несправності під час руху транспортного засобу?) з технічної точки зору, втрачає сенс;

- даними висновку комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_12 № 04-01/32 від 20.09.2019, відповідно до якого, на підставі вивчення наданих медичних документів на ім`я ОСОБА_12 , у останнього мали місце ушкодження: садна, синці, подряпини м`яких тканин тіла. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в часта при обставинах вказаних в ухвалі суду та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. У ОСОБА_12 має місце захворювання: дилятаційна кардіоміопатія, постійна форма, фібриляція передсердь постійна форма, серцева недостатність ІІАст з збереженою систолічною функцією лівого шлуночка, ФК II, гіпертонічна хвороба ІІст. ризик III, дисцеркуляторна енцефалопатія ІІст на фоні фібриляції передсердь та частими цефалгіями, астено - невротичний синдром, розповсюджений остеохондроз хребта. При наявності відмічених вище захворювань ОСОБА_12 не міг раптово втратити свідомість 16.07.2018 під час керування автомобілем за обставин відмічених у фабулі ухвали суду. У відповідності до п. 2.9 інструкції про проведення судово - медичної експертизи затвердженої наказом МОЗ України № 6 вказує на відсутність даних про проходження ОСОБА_12 медичного огляду на придатність до керування транспортним засобом;

- даними протоколу огляду предмета від 09.10.2019 та фототаблицею до протоколу огляду, відповідно до якого було переглянуто інформацію, що міститься на лазерному диску марки «Ахеnt», а саме відеозапис. Під час перегляду відеозапису встановлено що він ведеться камерою з приміщення Черкаської міської ради, що за адресою м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36. Відеоролик містить інформацію події, яка сталась 16.07.2018 в місті Черкаси по вулиці Байди Вишневецького зі сторони вулиці Гоголя в напрямку вулиці Хрещатик за участю водія автомобіля «Мегсеdes Benz E-200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пішохода, який рухався по бульвару Шевченка зі сторони вул. О. Дашковича в напрямку вул. Святотроїцької потім стояв на регульованому пішохідному переході, який регулюється світлофором та зіткнення цього автомобіля з іншими транспортними засобами;

- даними висновку судової автотехнічної експертизи №4/19Е-19 від 21.10.2019 відповідно до якого, у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, та за обставин, зазначених у вихідних даних ухвали слідчого судді, водій автомобіля «Мегсеdes Benz E-200», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 повинен діяти у відповідності до вимог пп. 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України. Для оцінки дій пішоходів спеціальних пізнань в галузі автотехнічних досліджень не потрібно, тому слідчий або суд самостійно в змозі оцінити дії пішохода ОСОБА_9 у відповідності до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України «Обов`язки і права пішоходів». У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в ухвалі слідчого судді вихідних даних, у діях водія автомобіля «Мегсеdes Benz E-200», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 вбачаються невідповідності вимогам пп. 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди, та на виконання яких він перешкод технічного характеру, відповідно до наданих на дослідження матеріалів, не мав.

Не визнання винуватості Малого, колегія суддів розцінює, як спосіб захисту та намагання уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість доказу, який покладено в основу доведеності вини ОСОБА_23 , а саме: висновку судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_9 № 02-01/1042 від 07.09.2018, оскільки на думку захисника, даний висновок був отриманий з порушенням вимог КПК України, так як медична документація щодо ОСОБА_9 була отримана органами досудового розслідування в незаконний спосіб.

Повторно дослідивши в апеляційній інстанції висновок судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_9 № 02-01/1042 від 07.09.2018, колегія суддів вважає його належним та допустимим доказом, який отриманий в порядку та з дотриманням норм кримінального процесуального закону.

В постанові Верховного Суду від 05.02.2020 зазначено, що потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування обставин, що згідно зі ст. 91 КПК України належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово - медичної експертизи за медичною карткою, отриманою від указаної сторони.

Під час апеляційного розгляду прокурор надав копію заяви потерпілого ОСОБА_9 від 28.08.2018 (оригінал зберігається в мед закладу) на ім`я директора КЗ «Третя Черкаська міська лікарня» для надання співробітникам Черкаського відділу поліції історію його хвороби з 16.07.2018 для проведення судово-медичної експертизи отриманих тілесних ушкоджень. При цьому в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 підтвердив, що таку згоду про надання працівникам поліції історії його хвороби він надавав і жодних заперечень з приводу доступу слідчого до медичної документації не заявляв.

Після чого 28.08.2018 слідчий звернувся до медичного закладу про витребування історії хвороби потерпілого ОСОБА_24 , який перебував на лікуванні з 16.07.2018 і за наслідками отриманих даних документів була проведена судово-медична експертиза.

Згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Частиною 1 ст.86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Колегія суддів вважає, що вилучення медичної документації потерпілого ОСОБА_9 відбулося в законний спосіб та на підставі якої був складений висновок судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_9 № 02-01/1042 від 07.09.2018. При проведенні даної експертизи додержані всі вимоги закону і висновки експерта достатньо мотивовані.

Таким чином не має підстав для визнання недопустимим доказом висновку судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_9 № 02-01/1042 від 07.09.2018.

Крім того є безпідставними твердження апеляційної скарги захисника про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, а саме раптової втрати свідомості, яка й спричинила дорожньо-траспортну пригоду.

Як убачається з висновку судово-медичної експертизи № 04-01/32 від 07.05.2019 комісія експертів прийшла до висновку: «що при наявності відмічених вище захворювань ОСОБА_12 не міг раптово втратити свідомість 16.07.2018 під час керування автомобілем за обставин відмічених у фабулі ухвали суду».

Крім того, дане твердження захисника спростовується показами свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що після ДТП обвинувачений одразу ж вийшов з автомобіля та розпочав кричати, що він невинуватий та йому стало зле.

Згідно показів свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що він відразу підійшов до водія «Мегсеdes Benz E-200», який був у свідомості.

Щодо показів свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що він побачив, що водій (обвинувачений) був без свідомості та через десять секунд прийшов до свідомості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який не взяв до уваги вказані пояснення свідка, оскільки вони спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 04-01/32 від 07.05.2019, показам свідка ОСОБА_20 , ОСОБА_17 та іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження.

Для встановлення істини по справі, для об`єктивного розгляду матеріалів кримінального провадження, повторно в суді апеляційної інстанції був переглянутий відеозапис подій 16 липня 2018 року, з якого видно наїзд на пішохода ОСОБА_9 автомобілем «Мегсеdes Benz E-200» та зіткнення автомобіля «Мегсеdes Benz E-200» з припаркованими по вул. Байди Вишневецького автомобілями.

На відео видно, що потерпілий ОСОБА_24 , який рухався по тротуару по бул.Шевченка зі сторони вулиці Остафія Дашковича в напрямку вул.Святотроїцької вийшов на проїзну частину вул.Байди Вишневецького в межах пішохідного переходу та зупинився. Потерпілий Лимар знаходиться в межах парковки автомобілів та в межах пішохідного переходу, а отже проїзна частина знаходиться попереду нього.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про необгрунтованість доводів апеляційної скарги захисника з приводу створення пішоходом ОСОБА_9 аварійної ситуації водію (обвинуваченому) автомобіля «Мегсеdes Benz E-200».

Враховуючи сукупність доказів, обставини кримінального провадження та дані висновки судової автотехнічної експертизи № 4/19Е-19 від 21.10.2019 саме протиправні дії ОСОБА_23 (порушення вимог пп.2.3 б), 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України) перебували у причинному зв`язку з виникненням дороджньо-транспортної пригоди та як наслідок спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та прийшов до обгрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності доводять вину Малого в інкримінованому злочині, тому доводи захисника та обвинуваченого про те, що не доведено належними та допустимими доказами, що в його діянні є склад кримінального правопорушення не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Аналізуючи та оцінюючи у своїй сукупності докази, надані сторонами кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_23 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена. Прийшовши до такого висновку, суд апеляційної інстанції враховує покази потерпілого, свідків: ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , висновки судової автотехнічної експертизи № 4/19Е-19 від 21.10.2019, досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зокрема дані висновки судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_9 № 02-01/1042 від 07.09.2018 та відеозапис дорожньо-транспортної пригоди 16 липня 2018 року, які встановлюють порушення обвинуваченим ОСОБА_13 Правил дорожнього руху та який мав технічну можливість уникнути ДТП.

Порушення правил дорожнього руху, а саме п.п. 2.3 б); 10.1; 12.1 Правил дорожнього руху ОСОБА_12 перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме грубе порушення правил безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, керуючи автомобілем марки Меrcedes Benz Е-200, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб постійно контролювати свій рух, змінив напрямок свого руху праворуч та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 на регульованому пішохідному переходові, після чого допустив зіткнення з автомобілем Daewoo Lanos та з автомобілем Кіа Sportage, які були припарковані на проїзній частині вулиці Байди Вишневецького. Внаслідок зіткнення автомобіля Меrcedes Benz Е-200 з автомобілем Кіа Sportage, останній від удару допустив зіткнення з автомобілем Ноnda C-RV, який також був припаркований на проїзній частині вулиці Байди Вишневецького.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 01 1978 року та «Коробов проти України» від 21 10 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку про достатність доказів, які поза розумним сумнівом свідчать та підтверджують вину ОСОБА_23 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Тому доводи обвинуваченого та його захисника щодо невинуватості Малого у вчиненні кримінального правопорушення спростовуються вище наведеними доказами, яким надана обгрунтована юридична оцінка.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника щодо неправильного розв`язання судом першої інстанції заявлених цивільних позовів в кримінальному провадженні, колегія суддів виходить з того, що вони вирішені передчасно.

За змістом ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 129 КПК України передбачено, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 14 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1989 № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (зі змінами), в мотивувальній частині вироку суд на основі всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи має навести мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого, цивільного відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, з кого саме вони стягуються, на чию користь та в якому порядку проводити стягнення, зарахувати суми, добровільно передані цивільному позивачеві, вказати матеріальний закон на підставі якого вирішено цивільний позов, давши, при цьому, належну оцінку зазначеним обставинам.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 30372,60 грн, моральну шкоду в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_15 до ОСОБА_12 про відшкодування майнової шкоди (збитків) в сумі 61144,89 грн. відмовлено.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. відмовлено.

Як слідує з апеляційних вимог захисника, остання зазначає про страхування цивільно правової відповідальності обвинуваченого ОСОБА_23 відповідно до поліса ОСЦПВВНТЗ у СК АТ «Просто-страхування» № АМ/1345807 від 30.09.2017 ( ліміт страхової суми становить 200 000 гривень) та договору № 071336 добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів від нещасних випадків на транспорті від 30.09.201, в якому зазначена страхова сума 100 000 гривень (додатково).

Більш того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що потерпілому, його представнику та цивільному позивачу не було відомо про наявність у ОСОБА_26 страхового полісу цивільної відповідальності.

При цьому, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що судом роз`яснено потерпілому та цивільним позивачам їх право залучити до участі в провадженні страхову компанію в якості співвідповідача, з урахуванням практики Верховного суду про можливість залучення співвідповідача лише за клопотанням позивача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне також скасувати вирок суду в частині розв`язання цивільних позовів ОСОБА_27 та ОСОБА_11 з метою захисту прав осіб, апеляційні скарги стосовно яких не подавались.

На думку колегії суддів, належним чином не досліджена судом першої інстанції обставина щодо страхування цивільної відповідальності, яка не оцінена з урахуванням положень ст. 94 КПК України, свідчить про неповноту судового розгляду в частині вирішення заявленого цивільного позову, тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням в цій частині нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства, для його розгляду по суті відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому, колегія суддів позбавлена можливості вирішити по суті заявлені потерпілим ОСОБА_9 та цивільними позивачами ОСОБА_15 та ОСОБА_11 цивільні позови, оскільки учасниками судового провадження не порушувалось питання про дослідження обставин, якими підтверджені заявлені вимоги, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, а суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями повторно досліджувати докази за власної ініціативі та давати їм іншу оцінку.

Стосовно стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 процесуальних витрат на залучення експерта у сумі 1884,00 гривень; витрати на залучення експерта за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу в сумі 2288, 00 гривень; витрати за надання медичної допомоги при травмуванні відшкодування витрат на лікування ОСОБА_9 на загальну суму 9923,58 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 гривень, місцевий суд дотримався вимог матеріального та процесуального права, навівши відповідні мотиви і розрахунки стягнення саме таких сум.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність фабули обвинувачення визнаного судом доведеним, фактичним обставинам справи встановленими судовим розглядом, в частині того, що потерпілий фактично стояв на регульованому пішохідному переході, є обґрунтованими.

Так, у формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним, крім іншого, зазначено, що ОСОБА_12 «здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв на нерегульованому пішохідному переходові».

При цьому з матеріалів кримінального провадження, в тому числі з відеоролика камер відеоспостереження, дослідженого повторно в ході апеляційного розгляду вбачається, що в момент ДТП потерпілий стояв на регульованому пішохідному переході, який регулюється світлофором, що не заперечували учасники кримінального провадження.

З протоколу огляду місця події від 16.07.2018 також вбачається, що пішохідний перехід на якому сталося ДТП, регулюється світлофором, тобто є регульованим.

При цьому в постанові слідчого про призначення експертизи, ухвалі слідчого судді про призначення експертизи та дослідницькій частині висновку експерта вказано, що ДТП 16.07.2018 відбулось на нерегульованому пішохідному переході.

Вищевказану ситуацію суд апеляційної інстанції розцінює, як помилку, яку в свою чергу повторив суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку в фабулі обвинувачення визнаного судом доведеним, при цьому суд першої інстанції мав можливість дати оцінку вищевказаним процесуальним документам та висновку експерта в сукупності з іншими доказами та встановити фактичні обставини ДТП від 16.07.2018 за участі потерпілого ОСОБА_24 , який стояв на пішохідному переході.

Суд апеляційної інстанції встановивши фактичні обставини ДТП, в тому числі шляхом повторного дослідження доказів, вважає, що дану помилку суду першої інстанції можливо виправити шляхом зміни судового рішення в цій частині та вважати, що в мотивувальній частині вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.06.2023 року стосовно ОСОБА_12 в формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним, під час ДТП потерпілий ОСОБА_9 стояв на регульованому пішохідному переході.

Згідно вироку суду ОСОБА_12 визнано винним у порушенні ПДРУ, а саме:

- п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, згідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього уху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

- п. 12.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Колегія суддів вважає з урахуванням вищевказаних порушень ПДР ОСОБА_12 , а також фактичних обставин ДТП, у даному випадку, місце знаходження потерпілого ОСОБА_24 на регульованому чи не регульованому пішохідному переході ніяким чином не впливає на наявність вини Малого у порушенні ПДРУ, що призвело до ДТП та його наслідків.

Колегія суддів вважає, що у дорожній обстановці, що склалася, суд апеляційної інстанції може самостійно оцінити дії обвинуваченого та потерпілого на місці дорожньо-транспортної пригоди, тому спеціальних експертних пізнань в галузі автотехнічних досліджень не потрібно.

Крім того, згідно висновку експерта № 4/19Е-19 від 21.10.2019 для оцінки дій пішоходів спеціальних пізнань в галузі авто технічних досліджень не потрібно, тому слідчий або суд самостійно в змозі оцінити дії пішохода ОСОБА_9 у відповідності до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України «Обов`язки і права пішоходів».

Колегія суддів вважає, що вказівка експерта в описовій частині про те, що пішохід Лимар стояв на нерегульованому пішохідному переході ніяким чином не впливає на висновки експерта про порушення обвинуваченим ОСОБА_12 . ПДРУ і як зазначено вище є помилкою. Тим більше з цього ж висновку експерта (по всьому тексту дослідження) вбачається, що експерт описує місце дорожньо-транспортної пригоди з працюючими світлофорами, тобто з цього можна зробити висновок, що пішохідний перехід був регульованим і таким чином фактично експерт робив висновки, з урахуванням вчинення ДТП на регульованому пішохідному переході.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляції про те, що в основу експертного дослідження покладені недостовірні вихідні дані, які могли вплинути на висновки експерта, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про призначення виду і розміру покарання обвинуваченому Малому, районний суд вірно врахував характер і ступінь небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого, який вину взагалі не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, є інвалідом 2 групи, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин і прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання Малого без реального відбуття покарання з іспитовим строком із застосування додаткового покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вимоги КПК та Пленуму Верховного Суду при постановлені вироку в частині розв`язання цивільного позову та в частині формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним не виконані, тому рішення суду першої інстанції в частині розв`язання цивільного позову підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в цій частині в порядку цивільного судочинства та зміні вироку в частині формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Керуючись статтями 404, ч. 1 ст. 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 задовольнити частково.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.06.2023 року стосовно ОСОБА_12 в частині роз`яснення цивільного позову ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 до ОСОБА_12 скасувати та призначити новий розгляд в цій частині в порядку цивільного судочинства.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.06.2023 року стосовно ОСОБА_12 в частині формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним змінити.

Вважати, що в мотивувальній частині вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.06.2023 року стосовно ОСОБА_12 в формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним, під час ДТП потерпілий ОСОБА_9 стояв на регульованому пішохідному переході.

В решті вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.06.2023 року стосовно ОСОБА_12 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Головуючий-суддя

Судді