Справа № 202/8429/23
Провадження № 1-кс/202/990/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

31 січня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 09.06.2022 за № 0000181, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нікополь, Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 09.06.2022 за № 0000181, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 09.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України.

05.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності, а саме: матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій; протоколи допитів свідка ОСОБА_8 від 29.12.2022; протоколи оглядів від 29.01.2023; протоколи оглядів від 30.01.2023; висновком експерта № 207-23 від 10.03.2023; висновком експерта № 206-23 від 10.03.2023; висновком експерта №1090/к від 20.06.2023; іншими доказами, зібраними по кримінальному провадженню.

Слідчий указує на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам, тому просить продовжити дію до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб та визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 000 грн. з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчим також вказано на обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, зокрема, на необхідність: отримати тимчасові доступи до інформації, яка може містити охоронювану законом таємницю, що може міститись у пам?яті пристроїв, в електронних месенджерах зв`язку, електронній пошті та інших встановлених додатках у наступних технічних засобах, які були виявлені та вилучені 05.12.2023 в ході проведення санкціонованих обшуків та провести її огляд, з метою використання у якості доказів у кримінальному провадженні; тимчасовий доступ до документів та інформації яка перебуває у володінні ТОВ «Нова пошта»; отримати тимчасові доступи до інформації, яка перебуває у володінні ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «Лайфселл» по абонентським номерам фігурантів та інших осіб, сім картках, вилучених 30.11.2021 під час проведення обшуків, а також проведеної радіорозвідки за місцем зняття грошових коштів; провести 10 судових експертиз спиртовмісних сумішей алкогольної продукції вилученої 05.12.2023 під час проведених обшуків; провести судово-технічну експертизу документів, а саме - марок акцизного збору України, що знаходились на алкогольній продукції вилученої 05.12.2023 під час проведених обшуків; провести 16 судових хімічних експертиз тютюнової продукції вилученої 05.12.2023 під час проведених обшуків; провести комплексну судову експертизу обладнання вилученого 05.12.2023 під час проведених обшуків з метою встановлення фактів використання його для виробництва та/або виготовлення кустарним саморобним способом алкогольних напоїв; провести експертизу якості продукції, а саме барвників, концентратів, вилучених під час обшуків 05.12.2023; отримати від УОТЗ ГУНП в Дніпропетровській області матеріали опрацювання вилученої у володінні операторів мобільного зв`язку інформації; провести комп?ютерно-технічні експертизи комп?ютерної техніки (ноутбуки, системні блоки) вилучених 05.12.2024 під час проведених обшуків; здійснити огляди електронних відео файлів, на вилучених накопичувачах інформації; розсекретити матеріали проведених НСРД, а також клопотання та ухвали апеляційного суду; допитати свідків, яким відомі обставини вчинення кримінальних правопорушень; за результатом аналізу отриманої інформації та виявлених фактів вчинення інших кримінальних правопорушень повідомити причетних осіб про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та виконати інші слідчі дії, необхідність в яких виникне в ході виконання вище перелічених слідчих дій.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання, просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, зазначаючи, що він не ніколи не переховувався від органів досудового розслідування та суду та не має наміру переховуватися. Наголошував, що має тісні соціальні зв`язки, має батьків похилого віку, дружину та неповнолітню дитину, яка перебуває на його утриманні.

Захисники заперечували щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначали, що прокурором не доведено існування будь-яких ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, наголошували, що спроба переховування від органів досудового розслідування чи суду може підтверджуватись певними документами, наприклад, отриманням громадянства іншої країни, подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, купівля квитків тощо. Спроба знищення або спотворення речей та документів також повинна бути підтверджена. Крім цього звертали увагу, що речі та документи всі вилучені, та не перебувають у розпорядженні у підозрюваного, та він відповідно не має доступу до них. Ризик впливу на свідків також відсутній, оскільки до свідка застосовані заходи безпеки, та йому не відомо його місце знаходження та анкетні дані. Наявність в суді обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , не свідчить про те, що ОСОБА_4 був обізнаний про цей факт, та він не має до нього взагалі жодного відношення. Наголошували, що підозра є необґрунтованою. Звертали увагу, на непомірний розмір застави, який нічим не обґрунтований, в клопотанні слідчого невмотивований та яку ОСОБА_4 не має змоги сплатити.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, думку підозрюваного та його захисників, приходить до таких висновків.

Згідно матеріалів клопотання СУ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 0000181, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України.

За результатами досудового розслідування 05.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України, а саме в незаконному зберіганні з метою збуту, а також збуті незаконно виготовлених тютюнових виробів, вчинене організованою групою, незаконному виготовленні, зберіганні, збуті та транспортуванні з метою збуту алкогольних напоїв, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, вчинене організованою групою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03.01.2024 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 лютого 2024 року включно та визначено розмір застави 1 514 000 грн., з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000181 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2022, за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України, до п`яти місяців, тобто до 05 травня 2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. Тримання під вартою вважається найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розгляд такого клопотання слідчим суддею здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК).

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, не встановлює наявність в його діях складу злочину та ступінь його вини, оцінюючи докази з точки зору їх достатності і допустимості, тобто не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише об`єктивно та розумно оцінює отримані докази за своїм внутрішнім переконанням та визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування до неї запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, обґрунтованість підозри щодо вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_4 є підтвердженою. Аналіз представлених матеріалів пов`язує підозрюваного з кримінальним правопорушенням, доводячи причетність до нього в такій мірі, що виправдовує подальше розслідування.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованості.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК).

Слідчий у клопотанні зазначає, що продовжують існувати ризики вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчий, посилаючись у своєму клопотанні на існування ризику щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, вказував на тяжкість, вчиненого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_4 , за яке передбачено покарання строком до 10 років.

На думку слідчого судді, на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності очікування можливого суворого покарання, саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, вирішуючи питання щодо продовження існування цього ризику, слідчий суддя враховує покарання, що передбачене законом за вчинення кримінального правопорушення, який інкримінується ОСОБА_4 , приходить до висновку про наявність ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні слідчий вказує про те, що існують достатні підстави вважати, що існують ризики спроб, умовлянь, погрози, підкупу та інших способів схиляння до дачі необхідних ОСОБА_4 показань свідками, іншими підозрюваними, експертами, а також використання інших форм перешкоджання об`єктивної істини у справі. Перевіряючи продовження існування зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Однак, слідчий суддя не може погодитись з існування на день розгляду клопотання ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Ухвалами слідчого судді 14.12.2023, 18.12.2024 було накладено арешти на все вилучене майно під час проведення обшуків. У кримінальному провадження стороною обвинувачення призначені хімічні експертизи тютюнової продукції, спиртовмісних сумішей, та інші, щодо вилученого майна. Постанови слідчого щодо призначених експертиз та відповідні речі, які були вилучені під час проведення обшуків направлені на проведення зазначених експертиз, що підтверджуються наданими копіями супровідних листів, з відповідними відмітками про отримання 25.01.2024 експертною установою Запорізьким відділенням Дніпропетровського НДІСЕ Міністерства юстиції України.

Сторона обвинувачення при доведенні існування зазначеного ризику не надала відповідних підтверджень про продовження існування зазначеного ризику, які самі речі і документи можуть бути спотворені, сховані або знищені. Наявність спроб, яким слід запобігати, має бути підтверджене доказами. Припущення слідчого/прокурора про їх наявність, якщо вони не ґрунтуються на доказах, визначених у ст. 84 КПК, не може вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки по суті є припущенням.

Також слідчий суддя вважає недоведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчим суддею його не було встановлено ухвалою Індустріального районного суду від 11 грудня 2023 року, оскільки прокурором не було доведено його існування. Слідчим в клопотанні про продовження строку тримання під вартою в обґрунтування ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, чи продовжити вчинення цього, зазначено про наявність обвинувального акту в суді відносно ОСОБА_9 , однак, ОСОБА_4 не є обвинуваченим у зазначеному кримінальному провадженні. Інших доказів, в обґрунтування зазначеного ризику, не надано. ОСОБА_4 раніше не судимий, відомостей щодо ймовірності вчинення ним кримінальних правопорушень не надано.

Отже, слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення доведена можлива причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також вірогідність існування ризиків стосовно вчинення ним дій, передбачених п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, що свідчить про наявність підстав для застосування до нього запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Виходячи з положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 підозрюється, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 204 КК передбачає покарання у виді штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

Санкція ч. 3 ст. 204 КК України передбачає покарання позбавленням волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна, з вилученням та знищенням незаконно виробленої або придбаної продукції, обладнання для її виготовлення.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким злочином і передбачає покарання у виді позбавлення волі та, враховуючи встановлені ризики, передбачені п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків. При цьому вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості тримання його під вартою (інших відомостей не надано).

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою також враховує, що станом на момент розгляду цього клопотання, раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, проживає з батьками похилого віку, дружиною та неповнолітньою дитиною, яка перебуває на його утриманні. Однак, зазначені обставини не є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Продовжуючи строк дії запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що існують об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, зокрема здійснити слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, зазначені слідчим в клопотанні.

Згідно ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи ту обставину, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 05 травня 2024 року, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для визначення строку дії ухвали про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 до 28 березня 2024 року, який є таким, що відповідає передбаченому законом строку.

Щодо обґрунтованості розміру застави.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, оскільки законодавцем не визначено чітких критеріїв обрання розміру застави у виключних випадках, визначення її грошового еквіваленту відбувається відповідно до внутрішнього переконання слідчого судді.

З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Мангурас проти Іспанії», «Істоміна проти України», гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума застави повинна бути оцінена враховуючи особу самого підозрюваного, його активи та його взаємовідносини в професійному середовищі, яке сформувало обставини для такої діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у разі неявки в судове засідання, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні у справі «Єлоєв проти України»: з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання.

Розмір застави повинен бути достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу. При цьому, не допускається встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави і перетворюється на безальтернативне ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого, як і його статки, не можуть бути вирішальним фактором, що виправдовуватимуть суму застави.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються, як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р.).

Отже, дослідивши обставини, які суттєво змінилися, та які, у тому числі, не були враховані при визначенні розміру застави 03.01.2024, оскільки не існували, враховувавши те, що сам факт невнесення застави за підозрюваним ОСОБА_4 впродовж строку дії ухвали свідчить про її непомірність в раніше визначеному розмірі, виключення ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, його майновий стан слідчий суддя при визначенні розміру застави, вважає необхідним її зменшити.

Реалізуючи надані дискреційні повноваження, вважаю за доцільне зменшити встановлений попередній розмір застави ОСОБА_4 та визначити її в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка не є завідомо непомірною для підозрюваного та буде достатньою для гарантування виконання ним покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196-199 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР 09.06.2022 за № 0000181, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 204 КК України, до 28 березня 2024 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області в будь-який момент протягом дії ухвали до 28 березня 2024 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі внесення застави наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками, експертами, іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави до 28 березня 2024 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1