Справа №359/154/24
Провадження №1-кп/359/330/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в судовому засіданні без технічної фіксації в спрощеному провадженні без виклику учасників кримінальне провадження №0000424, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.06.2021 року, що надійшло до суду 09.01.2024 року з обвинувальним актом та доданими матеріалами, по обвинуваченню

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ревне Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, розлученого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

та вивчивши матеріали кримінального провадження

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто, вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Так, ОСОБА_2 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, усвідомлюючи про необхідність виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2016 року справа № 357/71/74/16-ц зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 30 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_2 , достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання неповнолітнього сина, які покладені на нього як батька ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, в період з червня 2016 року по теперішній час, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, не маючи обмежень та протипоказань по стану здоров`я, на роботу не влаштувався, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, у встановленому законом порядку інвалідом не визнаний, на обліку у Бориспільській філії Київського обласного центру зайнятості не перебуває та за допомогою з приводу працевлаштування не звертався, з метою ухилення від сплати аліментів не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про зміну місця проживання, та приховував фактичні доходи (від тимчасових (неофіційних) робіт), аліменти на утримання дитини не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тим самим добровільно не виконує рішення суду, чим допустив заборгованість по аліментах.

Згідно довідки Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість ОСОБА_2 за не сплату аліментів складає - 315577 гривень 21 копійка, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив умисні дії, що виразились в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.

З цього приводу, в матеріалах кримінального провадження, містяться відомості та докази тому, що обвинувачений в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, згідний з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згідний з розглядом обвинувального акту судом у спрощеному провадженні (а.с. 164-165).

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 також подала заяву, згідно якої не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, та останній роз`яснені, зрозумілі та відомі положення ч.2 ст. 302 КПК України щодо позбавлення права оскарження вироку в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження (а.с. 162-163).

Судом також встановлено, що під час досудового розслідування підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згідний з розглядом обвинувального акту за його відсутності, а прокурор ОСОБА_6 подала клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду та виклику учасників судового провадження на підставі ч. 1 ст. 302 КПК України (а.с. 167-167).

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано, сумнівів у добровільності відповідної заяви підозрюваного у суду не виникало, перешкод для спрощеного провадження судом не встановлено.

Таким чином, ОСОБА_2 , на думку суду, своїми умисними діями, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 164 КК України. Вчинення ним даного кримінального проступку не оспорюється.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне призначити покарання за вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення.

При призначенні обвинуваченому покарання за вчинений кримінальний проступок, суд керується вимогами ст. 65 КК України та виходить з аналізу даних про особу обвинуваченого, суспільної небезпеки вчиненого ним, його відношення до скоєного, наявністю пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, матеріальний та сімейний стан особи, тощо.

Аналізуючи дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_2 раніше не судимий, є громадянином України, тривалий час має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, немає постійного заробітку та доходу, до лікарів нарколога та психіатра за допомогою за місцем проживання не звертався, характеристика за місцем проживання відсутня.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, сприяння досудовому розслідуванню у встановленні істини в справі, тощо.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 судом не встановлено, про них не зазначив і прокурор в обвинувальному акті.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що ОСОБА_2 має бути призначене за вчинений кримінальний проступок покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин.

Підстав для обрання більш суворого покарання на даний час судом не встановлено, час громадських робіт дозволяє їх добровільне виконання в нетривалий час, зважаючи на відсутність працевлаштування обвинуваченого. Щодо обрання більш суворого покарання у виді арешту чи обмеження волі судом не встановлено.

Тому саме таке покарання, на думку суду, має на меті не лише покарання, а також виправлення обвинуваченого, з урахуванням обставин вчиненого ним, його матеріального та сімейного становища, тощо.

Процесуальних витрат, речових доказів судом не встановлено. про них не зазначено у обвинувальному акті, такі не містяться і в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, 65-67, 164 КК України, ст. 100, 368, 370-374, 381-382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1