В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2023 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за №0000189 від 13.08.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпро (Дніпропетровськ), громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В кінці 2022 року, більш точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, у с. Оленівка Новомосковського (Магдалинівського) району Дніпропетровської області, на території старостинського округу № 7 Магдалинівської селищної ради, в межах берегової смуги р. Чаплинка, яка знаходилась у висохлому стані, навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою її самовільного використання у власних цілях, діючи всупереч вимогам ст. ст. 112, 113, 115, 116, 118, 123, 124, 125, 126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації передачі йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також в порушення ст. ст. 60, 61 Земельного Кодексу України, ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», ст. ст. 87, 88, 89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах, які є частиною водоохоронних зон, уздовж річок, навколо водойм та на островах, забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), садівництво та городництво, а також передбачений правовий порядок користування землями водного фонду, зокрема порушення ст. 93 Водного кодексу України, якою визначено, що в межах зони санітарної охорони діє особливий режим використання земель, не маючи відповідних на те дозвільних документів, достовірно знаючи, що визначена ним земельна ділянка частково охоплює берегову смугу правого берегу р. Чаплинка, умисно, на власний розсуд, здійснив сільськогосподарський обробіток земельної ділянки комунальної власності, площею 0,5435 га, а саме розорювання, після чого на при кінці квітня 2023 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, на площі попередньо розораної земельної ділянки, здійснив посів сільськогосподарської культури тритикале, яка розташована поряд із земельними ділянками кадастровий номер :02:001:0299 та кадастровий номер :02:001:0300, частина площі якої, а саме 0,0921 га, є земельною ділянкою в охоронній зоні.

Тим самим ОСОБА_4 , самовільно, зайняв земельну ділянку, у межах охоронної зони р. Чаплинка в с. Оленівка Новомосковського району Дніпропетровської області на території старостинського округу № 7 Магдалинівської селищної ради площею 0,0921 га, яка перебуває в межах берегової смуги правого берегу р. Чаплинка, адже знаходиться в водоохоронній зоні та прибережній захисній смузі водного об`єкту р. Чаплинка, яку використав у власних цілях.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення по ч.2 ст. 197-1 КК України визнав в повному обсязі, визнавши всі обставині встановлені в обвинувальному акті, підтвердив, що цілком розуміє зміст обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, їх не оспорює та повністю визнає свою вину. Така його позиція є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших негативних обставин. На даний час він повністю привів земельну ділянку до первісного стану та передав її сільській раді. У скоєному розкаюється, зобов`язався більше не вчиняти правопорушень.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі та призначити покарання на розсуд суду, цивільний позов не заявляє.

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності представника потерпілого. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без представника потерпілого.

Згідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і роз`яснив, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обвинувачений і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , його повне визнання своєї винуватості, а також те, що останній не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у його вчинені.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 2 ст.197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земель в охоронних зонах.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України кваліфікується як нетяжкий злочин, не судимий, одружений, пенсіонер, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра за місцем проживання не перебуває, групи інвалідності не має, за місцем проживання характеризується задовільно, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку та готовий понести передбачене законом покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.197-1 КК України.

Разом з цим, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, а також думку прокурора в судових дебатах, який просив призначити покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, та вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом зазначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлений. Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.197-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо протягом зазначеного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання останнього.

Речові докази: DVD-R диски з відеозаписами слідчого експерименту - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1