ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/1153/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/832/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.111-1 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченої ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на вирок Київського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області, громадянку України, із вищою освітою, не заміжню, тимчасово не працевлаштовану, зареєстровану та фактично проживаюччу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за ч.2 ст.111-1 КК України до покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із діяльністю у сфері соціального захисту дітей, в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, на строк 14 років без конфіскації майна.

Кримінальне провадження було розглянуто судом у порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

Як установив суд, громадянка України ОСОБА_7 добровільно зайняла посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Харківської області, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора за наступних обставин.

Так, у громадянки України ОСОБА_7 , яка перебувала на території Харківської області Куп`янського району смт. Великий Бурлук, 01.08.2022 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора. Так, ОСОБА_7 добровільно зайняла посаду головного спеціаліста відділу у справах дітей та сім`ї адміністрації смт. Великий Бурлук ВЦА Куп`янського району Харківської області.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24.02.2022 військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022 Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

Так, після незаконного вторгнення на територію України збройних сил Російської Федерації та фактичної окупації смт. Великий Бурлук Куп`янського району Харківської області, 01.08.2022, у громадянки України ОСОБА_7 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

У зв`язку із викладеними обставинами, ОСОБА_7 , 01.08.2022 добровільно зайняла посаду головного спеціаліста відділу у справах дітей та сім`ї адміністрації смт. Великий Бурлук ВЦА Куп`янського району Харківської області.

Серед іншого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_7 проводила інспекційну перевірку умов мешкання дітей, ведення обліку та перевірки проблемних сімей, складала акти обстеження умов проживання родин та здійснювала нагляд за вказаними родинами з дітьми.

Отже, ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 111-1 КК України, тобто добровільне зайняття посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, заступник керівника Харківської обласної прокуратури ставить питання про скасування вироку в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Зазначив, що суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено; вину в інкримінованому їй злочині обвинувачена визнала в повному обсязі, що дає право суду призначити покарання за правилами ст.69-1 КК України, яка вимагає призначити покарання, розмір якого не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті. Крім того указав, що судом першої інстанції помилково зазначено про можливість не застосовувати до ОСОБА_7 додаткового покарання у виді конфіскації майна лише за умов вчинення нею кримінального проступку та того, що вона обвинувачується у вчиненні не корисливого злочину, що є не вірним тлумаченням закону, яке суперечить його точному змісту. Наголосив, що вчинення злочинів проти основ національної безпеки України є окремою підставою для застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна. Просить ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.111-1 КК України у виді 10 років позбавлення права обіймати посади, пов`язані із діяльністю у сфері соціального захисту дітей, в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги в частині застосування ст.69-1 КК України, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Відповідно до п.п.1, 2ч.1 ст.66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються:

1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину;

2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди;

Згідно вимог ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливою частиною КК України.

Зі змісту цієї норми закону слідує, що за наявності вищевказаних обставин, призначення покарання у розмірі, який не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини КК України - є обов`язковим.

Цих вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 свою вину визнала, щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину, і останні дві обставини визнані судом пом`якшуючими покарання.

Обтяжуючі покарання обставини - відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до ст.69-1 КК України зменшити строк призначеного ОСОБА_7 за ч.2 ст.111-1 КК України покарання.

За санкцією ч.2 ст.111-1 КК України максимальний строк основного покарання становить 15 років позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Дві третини строку покарання за ч.2 ст.111-1 КК України складає 10 років позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Що стосується доводів апеляційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 додаткового покарання у виді конфіскації усього належного їй майна, то вони також є обґрунтованими.

Як було встановлено вироком суду, ОСОБА_7 займала посаду у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, та отримувала оплату праці. Тобто в її діях присутній корисливий мотив, що є підставою для застосування до останньої додаткового, передбаченого санкцією статті, покарання у виді конфіскації належного обвинуваченій майна.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.529 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати та відповідно до вимог, передбачених п.2 ч.1 ст.420 КПК України, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 додаткове покарання у виді конфіскації мана.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 24 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного їй покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.111-1 КК України покарання у виді 10 років позбавлення права обіймати посади, пов`язані із діяльністю у сфері соціального захисту дітей, в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: