ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2818/24

Провадження № 11-сс/4820/92/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000805, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 03 лютого 2024 року частково задоволено клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 погоджене з прокурором відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000805, до підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Побійна Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, не має судимостей,

та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 березня 2024 року включно без визначення застави.

Дію ухвали постановлено рахувати по 29 березня 2024 року.

Захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 03 лютого 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати своє місце проживання в період часу з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв наступного дня з покладенням будь-яких обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, або запобіжний захід у вигляді застави.

Уважав, що вказана ухвала слідчого судді є необґрунтована та невмотивована; під час її ухвалення допущено неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначав, що необґрунтованість рішення полягає в тому, що воно ухвалено без всебічного, повного й неупередженого з`ясування та дослідження всіх обставин кримінального провадження, без належної перевірки та об`єктивної оцінки усіх доказів.

Зауважував, що судом не взято до уваги характеризуючі матеріали на ОСОБА_8 , а саме, що він має постійне місце проживання, де характеризується виключно позитивно, має двох малолітніх дітей, яких доглядає та повністю опікується, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, займається активною волонтерською діяльністю, підтримує розвиток спорту міста, є добропорядним прихожанином церкви.

Стверджував, що зазначені вище соціальні зв`язку зумовлюють не тільки стабільність громадської, ділової та правової позиції підозрюваного, а й фактично унеможливлюють існування будь-яких ризиків, передбачених ст.177 КПК України та здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Звертав увагу суду на те, що слідчим суддею не обґрунтовано належним чином підстав не визначати розмір застави на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України. Оскільки ні в тексті підозри, ні в клопотанні про застосування запобіжного заходу не конкретизовано місце час та суть погроз, які начебто були висловлені підозрюваним потерпілому. Також жодних доказів, що свідчили б про наявність погроз застосування насильства відносно потерпілого, стороні захисту не представлено та в судовому засіданні досліджено не було.

Отже, на думку захисту, підстав не визначати розмір застави у слідчого судді в даному випадку не було.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисників адвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.

Так, відповідно до положень ст.ст.177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 цього кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Так, судом встановлено, що у провадженні ВРОТЗ СУ ГУНП в Хмельницькій області знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке 27 грудня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000805, за ознаками кримінальних правопорушень із правовою кваліфікацією ч.4 ст.189, ч.2 ст.289 КК України.

2 лютого 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, а саме про те, що: ОСОБА_8 , маючи на меті незаконне збагачення, в період правового режиму воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на вимагання вимогу передачі чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх наслідки щодо позбавлення можливості особи на власний розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, діючи умисно, усвідомлено посягаючи на чужу власність, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи завдати таку шкоду, розробив злочинну схему отримання грошових коштів, яка полягає у вимаганні та отриманні від потерпілого ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 400 доларів США. А також незаконно заволодів належним потерпілому ОСОБА_11 транспортним засобом марки «ВАЗ» модель «21099», д.н.з. « НОМЕР_1 », вартістю 1 500 доларів США, що становить згідно офіційного курсу НБУ 56 327 грн 4 коп.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів вважає правильними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами, які детально викладені в ухвалі слідчого судді.

Так, в обґрунтування пред`явленої ОСОБА_8 підозри до клопотання долучено та досліджено слідчим суддею: протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01 лютого 2024 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 27 грудня 2023 року; протокол огляду від 03 січня 2024 року; протокол огляду від 31 січня 2024 року, протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 27 грудня 2023 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 09 січня 2024 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 24 січня 2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 01 лютого 2024 року; протокол огляду від 01 лютого 2024 року та інші матеріали кримінального провадження.

Отже, матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.289 КК України, що в силу вимог ст.12 КК України є особливо тяжким і тяжким злочинами.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином умотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_8 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не зможе попередити ризикам, установленим ст.177 КПК України.

На переконання колегії суддів, таке рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.

Доводи захисника про те, що зазначені ризики є лише припущенням, апеляційний суд оцінює критично.

Кримінально процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи апелянта щодо безпідставно незастосування альтернативного запобіжного заходу не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосування насильства над потерпілим, що відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України дає право слідчому судді не визначати розмір застави.

Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Матеріали провадження свідчать про те, що заявлені ризики існують та вони виправдовують застосування вказаного запобіжного заходу до підозрюваного.

Ті обставини, на які посилається сторона захисту, враховані, однак не можуть бути підставами для зміни застосованого запобіжного заходу.

Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді місцевого суду.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2024 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3