ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисників (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2023 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, одруженого, Пастора церкви Релігійна Громада «Християнська Церква Істина» та директора Громадської Організації «Справжня Надія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, у кримінальному провадженні № 0000499,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 2 місяці, по 02 січня 2024 року включно, у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.

Рішення суду обґрунтовано наступним.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

ОСОБА_11 у встановлений КПК спосіб повідомлено про вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.361 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років. Викладені в повідомленні про підозру обставини підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Прокурором у судовому засіданні доведено, що на сьогодні існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватись від досудового розслідування, в умовах воєнного стану змінити своє місце проживання, без повідомлення слідчого прокурора, що ускладнить хід досудового розслідування; підозрюваний, який є власником приміщення та головою громадської організації в якій було встановлено заборонене обладнання, може вчинити вплив на свідків та на особу, яка спільно із ОСОБА_11 встановлювала прилад для створення радіозавад, що буде мати негативний вплив на стан досудового розслідування та судового розгляду; підозрюваний може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, займається благодійною діяльністю, очолює громадську організацію.

Дослідивши всі надані докази слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не доведено, що будь-який інший запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки слідчий, звертаючись з таким клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є найсуворішим запобіжним заходом більш ніж через 3 місяці після виявлення правопорушення, не обґрунтував необхідність та збалансованість таких обмежень в правах підозрюваного з завданнями досудового розслідування, при тому, що мета застосування запобіжного заходу це лише забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Визначити право внесення застави у розмірі 2236 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на 31.10.2023 року складає 3 000 712 гривень.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки відповідно встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки матеріали провадження містять вагомі докази про вчинення підозрюваним особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, вік та стан здоров`я ОСОБА_11 не перешкоджають триманню під вартою, а останній, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведення його вини, має соціальні зв`язки з іншими особами на території Дніпропетровської області та Території України, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду;

- незаконно впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні, оскільки з матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, йому відомі анкетні дані, крім того, може вступити у змову із невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка спільно з підозрюваним встановлювала прилад для створення радіозавад, що буде мати негативний вплив на стан досудового розслідування та судового розгляду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_11 схильний до їх вчинення, що підтверджується тривалим періодом вчинення злочину у якому він підозрюється та допитом ОСОБА_11 в якості свідка, в якому останній підтверджує, що знав про встановлення та застосував ретранслятор сигналів стільникового зв`язку для покращення зв`язку. Крім того, підозрюваний використовував ретрансплятор сигналів стільникового зв`язку в тому числі для здійснення статутної діяльності установ, на яких займає посаду директора, у зв`язку з чим наявний великий ризик продовження злочинної діяльності.

Прокурор вважає, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

Під час апеляційного перегляду справи прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Підозрюваний та його захисники заперечували прости задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення, вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали свої вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту відповідає цим вимогам, слідчий суддя правильно відмовив в застосуванні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про доцільність застосування відносно ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

В суді першої інстанції долученими до клопотання копіями доказів підтверджено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Так, підозра ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, об`єктивно підтверджується копіями матеріалів кримінального провадження, а саме: протоколом допиту свідка працівника ПрАТ ВФ Україна; протоколом допиту свідка працівника центральної філії Державного підприємства Український державний центр радіочастот; протоколом за результатами проведених заходів технічного радіоконтролю проведених в зоні обслуговування радіоелектронних засобів базових станцій, в яких зафіксовано випромінювання джерела радіозавад; протоколом в ході проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом за результатами проведених заходів технічного радіоконтролю проведених в зоні обслуговування радіоелектронних засобів базових станцій, в яких зафіксовано випромінювання джерела радіозавад та іншими матеріалами в їх сукупності.

Також, сукупність відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах дали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку ступінь ризиків передбачених ст. 177 КПК України не є такими істотними, що потребує обрання запобіжного заходу виключно у вигляді тримання під вартою, та в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам. При цьому, лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою того, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, без достатнього обґрунтування, є недостатнім для обрання зазначеного прокурором запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ч. 4 цієї статті якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, яке згідно з вимогами ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого кримінального правопорушення, у санкції передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого про те, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України у виді можливості підозрюваного вчинити спроби переховуватися від досудового розслідування, змінити своє місце проживання без повідомлення слідчого та/або прокурора, що ускладнить хід розслідування та вчинити незаконний вплив на свідків у даному провадженні, оскільки ОСОБА_11 є власником приміщення та головою громадської організації, в якій було встановлене заборонене обладнання.

Разом з цим, наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, прокурором доведено не було.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів сторона обвинувачення не навела переконливих доводів того, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_11 буде недостатнім та не забезпечить запобігання встановленим ризикам.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного та правильно оцінюючи їх, також в сукупності з іншими доказами, які підтверджували заявлені слідчим ризики, зробив висновок по вирішенню клопотання.

Під час апеляційного розгляду прокурором не наведено таких обставин, які можуть вказувати на те, що підозрюваний порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, а також, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є недостатнім та не забезпечить запобігання відповідним ризикам.

З огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, його обставини, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, недоведення стороною обвинувачення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти цим ризикам, інші обставини, які враховуються згідно з ст. 178 КПК України, слідчий суддя мав всі підстави для висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції не вбачає на даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу не ґрунтуються на матеріалах справи. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2023 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_11 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4