ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3955/23 Справа № 214/7482/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривий Ріг матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 15.09.2023 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 03 жовтня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації краснодарського краю кущівського району селища первомайське, громадянство України, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та призначено покарання: - за ч.1 ст.358 КК України два роки обмеження волі; - за ч.4 ст.358 КК України один рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням на строк один рік із покладенням відповідних обов`язків; вирішено питання щодо речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави витрати пов`язані з проведенням судової експертизи в розмірі 956,00 гривень, -

в с т а н о в и л а :

вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 12.09.2023 року, ОСОБА_8 , у вечірній час (точний час встановити не надалось за можливе), проходячи по вул. Сеченова, що в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, знайшов військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який останній підняв та не маючи на те законних підстав, став зберігати при собі з метою подальшого підроблення та використання, поклав його до своєї кишені, після чого, маючи умисел, направлений на підробку вищевказаного військового квитка та продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на підробку вказаного військового квитка, направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де діючи на досягнення єдиного злочинного наміру, маючи прямий умисел на вчинення кримінального проступку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, шляхом видалення первинної фотокартки та вклеювання на її місце нової, власної фотокартки, до другої сторінки військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , підробив вищевказаний документ.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/104-23/32460-ДД від 20.09.2023 року, в наданому військовому квитку серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , вилученому 15.09.2023 року у ОСОБА_8 біля буд. АДРЕСА_2 , є зміни первинного змісту на другій сторінці обкладинки замінена фотокартка (первинна фотокартка видалена, після чого на її місце вклеєна нова). Ознак внесення змін до первинного змісту інших реквізитів військового квитка не виявлено.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, за ознаками: підроблення офіційного документа, який видається установою і який надає права з метою використання його підроблювачем.

Крім того, ОСОБА_8 15.09.2023 року, приблизно о 12-00 годині, знаходячись біля буд.12 по вул. Качалова в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, маючи за мету уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, при проведенні поліцейськими Криворізького МВ УПО в Дніпропетровській області превентивних заходів, а саме перевірки документів згідно з ст.31 Закону України «Про національну поліцію», розуміючи протиправність своїх дій, видаючи себе та представляючись як ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи при собі підроблений військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пред`явив молодшому інспектору Криворізького МВ УПО в Дніпропетровській області ДПП старшому сержанту поліції ОСОБА_10 , до числа функціональних обов`язків якого входить складання адміністративних матеріалів, завідомо підроблений документ, а саме військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим використавши вищевказаний підроблений документ.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за ознаками: використання завідомо підробленого документа.

З таким вироком суду першої інстанції не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить вирок суду змінити, вважати Коровайного засудженим за ч.1 ст.358 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 850 гривень, за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 510 гривень. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, в решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування викладеного зазначає, що в порушення вимог ст.61 КК України суд першої інстанції призначив обвинуваченому, який на момент ухвалення вироку виповнилося 62 роки, покарання у виді обмеження волі, що є неприпустимим, оскільки застосування до осіб, що досягли пенсійного віку покарання у вигляді обмеження волі заборонено кримінальним законом.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається матеріалів провадження, учасники кримінального провадження надали згоду на розгляд обвинувального акту за їх відсутності, обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у зв`язку з чим судовим розгляд був проведений у спрощеному порядку, який передбачений ст.382 КПК України.

Враховуючи те, що зазначені висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку та правильність кваліфікації його дій за ч.ч.1, 4 ст.358 КК України ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора відносно призначеного покарання апеляційний суд приходить до таких висновків.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 було призначено покарання у виді обмеження волі.

В той же час, відповідно до ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 1961 року народження, тобто на момент постановлення оскаржуваного вироку останньому виповнилось 62 роки.

Згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами прокурора та констатує, що судом першої інстанції було допущене неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність.

Вирішуючи питання про призначення покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.ч.1, 4 ст.358 КК України апеляційний суд враховує ступінь тяжкості кримінального проступку, особу обвинуваченого, який є особою пенсійного віку, має місце проживання та реєстрації, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого апеляційний суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання апеляційним судом не встановлено.

Стаття 50 КК України передбачає, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Апеляційний суд зауважує, що норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.ч.1, 4 ст.358 КК України у виді штрафу буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас, відповідно до рішення Великої Палати ВС у справі №617/775/20 від 07.12.2021 призначення апеляційним судом покарання у вигляді штрафу замість призначеного судом першої інстанції покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не є «застосуванням більш суворого покарання», «неправильним звільненням від відбування покарання», «іншим погіршенням становища обвинуваченого».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Згідно з приписами п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1 ст.413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок зміні з підстав, наведених у мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 413, 419, 424, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 03 жовтня 2023 року змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

-за ч.1 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,

-за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Судді :