ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5148/23
Номер провадження: 11-кп/819/239/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2023 року в кримінальному провадженні №0000434 від 25 листопада 2022 року стосовно,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.111-1, ч.6 ст.111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2023 року задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 60 днів, до 25 листопада 2023 року, включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід - у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник послався на те, що суд першої інстанції безпідставно не відмовив у продовженні строку тримання під вартою, незважаючи на те, що прокурор не довів існування обставин, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Так, прокурором не наведено належного обґрунтування наявності ризиків переховування від органів слідства та суду.

На думку сторони захисту запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить виконання обов`язків покладених на обвинуваченого. Під цим запобіжним заходом, будучи ізольованим в домашніх умовах, ОСОБА_9 не зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для кримінального провадження чи незаконно вливати на свідків у кримінальному провадженні. Що стосується ризику вчинення іншого злочину, то стороною обвинувачення не доведено його існування.

Крім того, прокурором не виконано вимоги процесуального законодавства щодо завчасного (не пізніше ніж за три години) вручення обвинуваченому копії клопотання про продовження строку тримання під вартою. Зокрема прокурор в судовому засіданні визнала, що не вручала клопотання обвинуваченому, а передала його в СІЗО, хоча вимогами КПК України не передбачено такий порядок вручення клопотання.

Також, захисник ОСОБА_7 не зміг прибути в судове засідання, не міг подати заперечення на клопотання та подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Крім того, захисник ОСОБА_10 уклав договір про надання правничої допомоги з обвинуваченим ОСОБА_9 26 вересня 2023 року та не був ознайомлений зі змістом клопотання прокурора, при цьому також просив відкласти розгляд справи.

25 жовтня 2023 року адвокатом ОСОБА_7 подано доповнення в яких захисник вказує, що ОСОБА_9 було незаконно затримано та викрадено працівниками правоохоронних органів і на даний час Державним бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000089 від 20 лютого 2023 року за попередньою кваліфікацією ч.2 ст.365 КК України.

Крім того, захисником долучено докази на підтвердження репутації та соціального статусу обвинуваченого, зокрема щодо роботи в державному підприємстві.

Також під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_9 заявили клопотання про забезпечення безпосередньої участі обвинуваченого ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційного суду.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги адвоката.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони в судових дебатах, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Щодо участі обвинуваченого в судовому засіданні апеляційного суду.

На розгляді апеляційного суду перебуває апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2023 року в кримінальному провадженні №0000434 від 25 листопада 2022 року, якою ОСОБА_9 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Порядок розгляду вказаної категорії справ визначений положеннями ст.422-1 КПК України. Відповідно до частини четвертої вказаної статті розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи позицію сторони захисту, яка просила забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_9 в судовому засіданні, судом апеляційної інстанції здійснено заходи щодо розгляду апеляційної скарги за участю ОСОБА_9 .

Зокрема судом здійснено запити до відповідних державних органів та установ щодо можливості етапування ув`язнених, зокрема ОСОБА_9 до апеляційного суду.

Згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №3/56/8/2-2011 від 21 жовтня 2023 року перебування осіб узятих під варту в органах та установах Державної пенітенціарної служби, які розміщені в Херсонській області та перебувають під вогневим впливом із застосуванням в тому числі ракетних атак з боку російських військ, можливе лише за умови відсутності ворожого впливу та стабілізації ситуації, яка дозволить повноцінно забезпечити права та особисту безпеку осіб, узятих під варту.

Згідно відповіді начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 19 жовтня 2023 року, на території м.Херсона розташована ДУ «Північна виправна колонія (№90)», однак відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих території України від 22 грудня 2022 року №309, Херсонська територіальна громада входить до переліку громад на території яких ведуться бойові дії.

Наразі залишається великий ризик потрапляння ворожих обстрілів по території установи та безпосередньо по відділеннях чи камерних приміщеннях, які призначені для тримання засуджених та ув`язнених. Тому перебування на даний час в Північній виправній колонії (№90) засуджених та осіб узятих під варту, в умовах гострої фази збройного конфлікту, наражатиме їх життя та здоров`я на небезпеку. Їх направлення до зазначеної установи, можливе лише за умови відсутності ворожого впливу та стабілізації ситуації, яка дозволить повноцінно забезпечити права та максимально зберегти особисту безпеку засуджених та осіб, узятих під варту.

Згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №3/56/8/2-2055 від 30 жовтня 2023 року, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України не наділена повноваженнями здійснювати, відповідно до чинного законодавства безпосереднє конвоювання з органів та установ Державної пенітенціарної служби, які розміщені в місті Миколаїв та Миколаївській області до приміщень Херсонського апеляційного суду осіб, узятих під варту.

Згідно відповіді начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області №3181/01/7-2023 від 06 листопада 2023 року, рота конвойної служби ГУНП в Херсонській області не здійснює конвоювання затриманих і взятих під варту до Херсонського апеляційного суду.

Згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №3/56/8/2-2266 від 13 листопада 2023 року, конвоювання підсудних із установ попереднього ув`язнення до приміщень Херсонського апеляційного суду та охорона їх під час судових засідань, а також конвоювання їх у зворотному напрямку військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України можливе за умови повноцінного функціонування на території м.Херсон органів та установ Державної пенітенціарної служби. Однак відповідно до листа Херсонської обласної військової адміністрації від 07 листопада 2023 року, місцевість де розташовані установи для попереднього ув`язнення та виконання покарань, наразі не вважаються безпечними і на яких можливо повноцінно забезпечити права та особисту безпеку осіб, узятих під варту.

Виходячи зі змісту вказаних відповідей, вирішуючи питання щодо можливості безпосередньої участі обвинуваченого ОСОБА_9 в судовому засіданні Херсонського апеляційного суду, суд враховує також наступне.

Статтею 3 Конституції України проголошено, що людина, її життя і здоров`я, честь та гідність, недоторканість та безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У справі «Кац та інші проти України» (Заява N 29971/04) Європейський суд з прав людини звернув увагу, що особи, які тримаються під вартою, перебувають в уразливому становищі, і органи влади несуть відповідальність за поводження з такими особами.

Згідно з ч.2 ст.336 КПК України суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Системне тлумачення вказаної норми процесуального закону свідчить про імперативність приписів щодо права обвинуваченого на безпосередню участь у судовому розгляді. Однак цією ж нормою визначено, що таке право може бути обмежене в умовах воєнного стану та у зв`язку з відповідними перешкодами, обумовленими ним.

Зазначене кореспондується із усталеною судовою практикою Верховного Суду. Зокрема у висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 листопада 2022 року у справі № 415/1698/12-к (провадження № 51-4999 кмо 20), касаційний суд зазначив, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 336 КПК, які кореспондуються з вимогами ст. 85-3 КПК 1960 року, прийняття судом рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, який заявив клопотання про безпосередню участь у судовому розгляді, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану, згідно приписів ст. 412 КПК є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що Херсонська міська територіальна громада, на території якої знаходиться Херсонський апеляційний суд, віднесена до переліку громад де ведуться бойові дії, при цьому згідно відповідей військової частини НОМЕР_1 та Головного управління національної поліції в Херсонській області, можливість етапування ув`язнених з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до Херсонського апеляційного суду не передбачено, з огляду на те, що місто Херсон періодично піддається ракетним та артилерійським обстрілам, з метою забезпечення безпеки обвинуваченого ОСОБА_9 , апеляційний суд вважає, що в даному випадку, в умовах воєнного стану участь обвинуваченого в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції належним чином забезпечить реалізацію обвинуваченим його процесуальних прав.

При цьому апеляційний суд враховує, що така участь обвинуваченого в судовому засіданні не перешкоджає безпосередньому отриманню обвинуваченим належної правової допомоги, адже захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду знаходяться поруч із обвинуваченим.

Щодо законності ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.177,178,199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Таким чином, з огляду на положення ст.199 КПК України, при вирішенні питання щодо доцільності продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд повинен врахувати у сукупності ряд обставин, зокрема щодо тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, відомостей про особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки та поведінку, а також чи не зменшилися встановлені ризики або чи не з`явилися нові, які виправдовують подальше застосування запобіжного заходу. При цьому суд має встановити чи можливо запобігти встановленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження №0000434 від 25 листопада 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.111-1, ч.6 ст.111-1 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду із клопотанням в якому просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на строк 60 днів.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

ч.4 ст.111-1 КК України провадження господарської діяльності у взаємодії з державою агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави агресор;

ч.6 ст.111-1 КК України здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації за відсутності ознак державної зради, активна участь у таких заходах.

При цьому в кримінальному провадженні встановлено існування ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні чи продовжити кримінальні правопорушення у яких обвинувачується чи вчинити інше кримінальне правопорушення (п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України), а запобігти вказаним ризикам, з огляду на відомості про особу обвинуваченого, можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглянувши вказане клопотання, суд першої інстанції погодився із доводами прокурора та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Перевіривши зазначені висновки суду у відповідності із доводами апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції погоджується із таким рішенням суду першої інстанції.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених:

ч.4 ст.111-1 КК України провадження господарської діяльності у взаємодії з державою агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави агресор;

ч.6 ст.111-1 КК України здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації за відсутності ознак державної зради, активна участь у таких заходах.

Зазначені злочини відносяться до категорії злочинів проти основ національної безпеки України, що в умовах воєнного стану, пов`язаного із взаємодією з державою-агресором, має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки.

Існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_9 вказаних кримінальних правопорушень було предметом перевірки під час досудового розслідування. На даний час питання наявності в діях обвинуваченого ознак складу вказаних злочинів перевіряється судом та не є предметом перевірки суду апеляційної інстанції під час перегляду ухвали щодо продовження дії запобіжного заходу.

Що стосується питання існування заявлених прокурором ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, то як вірно зазначив суд першої інстанції, вказані ризики на даний час є реальними та не зменшилися.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

В контексті даного питання апеляційний суд враховує практику ЄСПЛ згідно з якою Суд звертає увагу, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, є суттєвим елементом, що може вказувати на існування вказаного ризику, адже суворість можливого покарання може спонукати особу до втечі. В той же час, для того щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: відомості про особу підозрюваного, його характеристику як члена суспільства, наявність місця проживання, професії, прибутку, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Так, існування ризику переховування обвинуваченого від суду обумовлене в тому числі тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, адже за вчинення найтяжчого з них (ч.6 ст.111-1 КК України) передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. На дуку суду вказана обставина у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого, який може мати зв`язки з військовими рф та представниками незаконно створених органів на тимчасово окупованій території, свідчить про існування ризику переховування ОСОБА_9 від суду, адже тяжкість імовірного покарання може спонукати обвинуваченого до здійснення відповідних дій.

Ризик незаконного впливу на свідків зберігається до отримання показань вказаних осіб безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що частина свідків у даному кримінальному провадженні є працівниками очолюваного обвинуваченим підприємства, які за версією сторони обвинувачення з погрозами залучалися до вчинення обвинуваченим злочину, наявні підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Крім того, оскільки інкриміновані обвинуваченому злочини спрямовані проти національної безпеки України, тому перебуваючи на волі, в умовах триваючої збройної агресії російської федерації проти України, існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Також судом першої інстанції обґрунтовано враховано вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають утриманню в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином подальше існування наведених ризиків виправдовує необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Зокрема запобіжний захід у виді домашнього арешту у даному випадку не зможе запобігти ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків у кримінальному провадженні, або ж скоєння ним нового кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо помилковості вказаних висновків суд апеляційної інстанції вважає непереконливими, адже матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження лише найсуворіший вид запобіжного заходу здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Посилання апеляційної скарги захисника на порушення вимог ч.2 ст. 184 КПК України з приводу недотримання строків вручення обвинуваченому копії клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в ході апеляційного розгляду прокурором надано копію розписки ОСОБА_9 відповідно до якої останній завчасно отримав копію клопотання прокурора - 25 вересня 2023 року.

Крім того, як убачається з оскаржуваної ухвали, обвинувачений та захисник давали пояснення по суті питань, порушених у клопотанні прокурора, висловлюючи аргументи проти необхідності продовження строку тримання під вартою, що дає підстави стверджувати про те, що сторона захисту була готова до розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою.

Відсутність в судовому засіданні 27 вересня 2023 року адвоката ОСОБА_7 , а також те, що він не встиг подати заперечення на клопотання прокурора, не свідчить про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_9 , адже захист інтересів обвинуваченого здійснював адвокат ОСОБА_10 , який висловив думку сторони захисту щодо поданого клопотання.

Крім того, питання продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу було предметом перевірки в даному апеляційному провадженні в ході якого стороні захисту було надано достатньо можливостей реалізувати свої права. Поруч із цим, захисниками не наведено належних та переконливих аргументів на користь необхідності відмови в задоволенні клопотання прокурора.

Що стосується наданих адвокатом ОСОБА_7 доповнень, то суд апеляційної інстанції не розглядає їх як доповнення до апеляційної скарги, оскільки відповідно до ч.3 ст.403 КПК України доповнення до апеляційної скарги можуть бути подані особою, яка подала апеляційну скаргу, в даному випадку адвокатом ОСОБА_10 .

Таким чином відповідні доповнення суд апеляційної інстанції оцінює як додаткові аргументи сторони захисту, що висловлені під час апеляційного розгляду.

Надаючи оцінку вказаним аргументам, суд апеляційної інстанції не вбачає їх такими, що спростовують висновки суду першої інстанції щодо продовження ОСОБА_9 дії запобіжного заходу.

Так, версія сторони захисту щодо викрадення чи можливого незаконного затримання ОСОБА_9 є предметом перевірки правоохоронних органів, про що зазначив зокрема і адвокат в своїх доповненнях. Оцінка зазначених захисником ОСОБА_7 обставин виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвалипро продовження дії запобіжного заходу. При цьому як вбачається зі змісту клопотання прокурора, ОСОБА_9 було затримано 15 лютого 2023 року в порядку ч.1 п.6 ст.615 та ст.208 КПК України.

Посилання адвоката ОСОБА_7 на позитивну характеристику обвинуваченого ОСОБА_9 та факт його роботи в ДП «КБ «Артилерійське озброєння», суд апеляційної інстанції, хоч і приймає до уваги, проте вказані посилання не є визначальними аргументами для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного захисту, адже вказані обставини не нівелюють існуючі ризики.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 , залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2023 року, якою ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 25.11.2023 року без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3