Справа № 274/7468/23
Провадження № 1-кп/0274/900/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2023 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

розглянув у закритому судовому засіданні в приміщенні Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001377 від 05.09.2023 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області, громадянина України, розлученого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу вимог ст. 89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України,-

в с т а н о в и в:

04.09.2023 близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_5 перебував за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім нього, у цей час, у даному будинку знаходилась малолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка являється онукою цивільної дружини ОСОБА_5 .

У цей день час та місці, коли малолітня ОСОБА_8 лягла на ліжко відпочивати, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на розбещення малолітньої особи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на розбещення малолітньої ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що остання перебуває з ним в будинку одна та поряд відсутні сторонні особи, усвідомлюючи малолітній вік потерпілої та свою фізичну перевагу над нею, з мотивів задоволення статевої пристрасті, ОСОБА_5 ліг на ліжко поряд з ОСОБА_8 та почав губами торкатись її обличчя та тіла в зоні молочних залоз. Коли малолітня ОСОБА_8 повернулась до нього спиною та закрила очі, зробивши вигляд, що спить, ОСОБА_5 продовжив розбещення малолітньої особи, стягнувши з останньої штани та нижню білизну, оголивши її статеві органи, після чого торкався їх, не проникаючи в тіло ОСОБА_8 .

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнається винуватим, передбачена ч. 2 ст. 156 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив, що вину свою визнає в повному обсязі та пояснив, що того дня він залишився з ОСОБА_8 на одинці. Він ліг відпочивати, не пам`ятає чи ОСОБА_8 лягла поруч, чи він ліг, коли вона була вже на ліжку. Він лежав під своєю ковдрою, а ОСОБА_8 під своєю. ОСОБА_8 лежала з закритими очима, можливо робила вигляд, що спить. Підтвердив, що цілував дитину у щічку та у живіт, торкався губами до її молочних залоз. Штани та спідню білизну ОСОБА_8 сама приспустила на його прохання, а він торкався до її оголеного статевого органу рукою. Більше з дитиною нічого не робив, будь-яких насильницьких дій - не вчиняв. ОСОБА_8 не намагалась встати і піти. Коли почув, що хтось зайшов до хвіртки, то одягнув штани, а ОСОБА_8 залишилась на ліжку під ковдрою. Потім поїхав на роботу і не повернувся, оскільки боявся помсти від батька дитини. Не зміг пояснити свій вчинок. Заявив, що шкодує про скоєне. Просив пробачення.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

-показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що на початку вересня цього року вона залишила свою дитину ОСОБА_8 у бабусі, яка проживає в АДРЕСА_1 . Коли забрала дитину, то остання розповіла, що дідусь зняв з неї одяг, терся об неї, цілував її груди, животик та щоку, торкався до статевих органів. Пояснювала, що робила вигляд, що спить, боялася зайвий раз поворухнутися, оскільки дідусь може зробити гірше. Казала, що коли повернулась бабуся, то дідусь побачив її через вікно, швидко одягнувся і зробив вигляд, що нічого не було. Дочка не пояснювала, щоб її примушували до чогось або силоміць утримували. Такі дії, зі слів дочки, були вперше. Після цих подій дочка почала боятися дідуся, темноти та спати самостійно;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні показала, що проживала з обвинуваченим близько 10 років в цивільному шлюбі. Точно місяця не пам`ятає, чи то вересень, чи то жовтень, але однозначно четвертого числа, вона пішла в лікарню, а онучку залишила на обвинуваченого за адресою АДРЕСА_1 . Коли повернулась, приблизно о 13.30 год., то ОСОБА_8 лежала в ліжку з телефоном, а обвинувачений сидів біля столу. ОСОБА_8 розповідала, що дід її цілував та гладив по нозі. Потім обвинувачений поїхав на роботу і додому вже не повернувся. Це вперше, коли онучка залишалась наодинці з обвинуваченим. Онучка не повідомляла, щоб обвинувачений утримував її та не відпускав;

-даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.09.2023, з якого видно, що будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_6 повідомив, що 04.09.2023 приблизно о 14.30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , вчинив розпусні дії до малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме торкався статевих органів останньої;

-даними висновку експерта №306 від 07.09.2023, відповідно до якого у малолітньої ОСОБА_8 будь яких тілесних ушкоджень на тілі не виявлено. Будь-які ушкодження в області анального отвору у потерпілої відсутні. Остання статевої зрілості не досягла, має непорушену цілісність дівочої перетинки. Будова дівочої перетинки ОСОБА_12 не дозволяє здійснення статевого акту без розриву;

-даними протоколу слідчого експерименту від 07.09.2023 з фототаблицею до нього, під час проведення якого обвинувачений ОСОБА_5 на місці показав та розповів про обставини вчинення злочину. Зокрема, обвинувачений показав, яким чином цілував малолітню потерпілу в щоки, живота та груди, яким чином торкався до статевих губ рукою;

даними протоколу огляду предмету від 16.10.2023 та, відповідно, самого відеозапису судового засідання, під час якого в порядку ст. 225 КПК України в приміщенні Відділення захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства Житомирського обласного центру соціально-психологічної допомоги (модель Барнахус) за участі директора центру, спеціаліста-психолога, законного представника та представника малолітньої потерпілої, прокурора, слідчого, обвинуваченого та його захисника, було допитано малолітню ОСОБА_8 . В ході допиту потерпіла показала, що вона проживає з татом та мамою в м. Бердичеві в районі «Новосьолок». В неї є бабуся ОСОБА_11 , яка проживає в районі «Корніловка». Дід ОСОБА_5 «чухав» їй спину, торкався статевих губ, цілував її в праву щічку, груди та живіт, дивися на її статеві губи. Роблячи це, він запитував чи їй подобається. Далі вона лягла на лівий бік та вдавала, що спить, а він, перебуваючи позаду неї, трохи приспустив з неї штани і спідню білизну, торкався до статевих губ та штовхався. Вона йому нічого не казала, оскільки боялась. Далі прийшла бабуся - він побачив її у вікно і сказав їй підніматися. Вона підтягнула штани та спідню білизну. Бачила, як обвинувачений підтягував свої труси. Потім вона все розповіла бабусі, а пізніше, в цей же день коли приїхали додому, батькам. Такі дії дід ОСОБА_5 робив вперше;

-даними висновку судово-психіатричного експерта №467-2023 від 03.10.2023, відповідно до якого малолітня потерпіла ОСОБА_8 , 2014 року народження, на даний час та на час вчинення протиправних дій відносно неї будь-якими психічними розладами не страждала та не страждає. Здатна правильно сприймати зовнішню, фактичну сторону подій, що мають доказове значення, і давати відповідні показання про них. Здатна розуміти характер протиправних дій, скоєних проти неї, однак, не здатна розуміти значення протиправних дій та не могла чинити опір. За своїм психічним станом здатна правильно сприймати зовнішню, формальну сторону події, запам`ятовувати та відтворювати факти, що мають значення для справи. Виражених вікових та індивідуальних особливостей, які можуть вплинути на об`єктивність показань - не виявляє. В силу свого віку, рівня розвитку, здатна розуміти характер вчинюваних з нею дій, проте не здатна розуміти значення цих дій та чинити опір. Схильності до вираженого фантазування та навіювання - не виявляє. Має природну вікову підкорюваність по відношенню до дорослого, особливо до особи, яку добре знає, довірлива;

-даними копій свідоцтв про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №468-2023 від 03.10.2023, ОСОБА_5 на час огляду та на час вчинення злочину виявляв клінічні ознаки змішаного розладу особистості (шифр F 61.0 МКХ-10). Однак вищевказані зміни зі сторони психіки не досягли ступеню психічного захворювання, знаходились в межах патології особистості та не позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. По своєму психічному стану не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.

Згідно з даними Акту спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів для направлення на примусове лікування № Д-119 від 26.09.2023 ОСОБА_5 має психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, вживання зі шкідливими наслідками. Примусового лікування не потребує.

Відповідно до актів обстеження умов проживання та проведення оцінки рівня безпеки дитини від 07.09.2023, в ході проведення яких зафіксовано умови проживання малолітньої та зроблено висновок відсутність ознак небезпеки для дитини.

Суд не покладає в основу вироку та визнає неналежними доказами дані, які містяться в протоколі огляду місця події від 05.09.2023 (за місцем проживання малолітньої); протоколі огляду місця поді від 06.09.2023 (під час якого було вилучено мобільний телефон обвинуваченого); протоколу огляду предмету від 20.10.2023 (мобільного телефону обвинуваченого), оскільки жодних даних про обставини, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, ці докази не містять.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого в тій частині, що потерпіла сама приспустила свої штани та спідню білизну, на його прохання. Вказане, на переконання суду, свідчить про намагання обвинуваченого дещо применшити свою вину та спростовується показаннями малолітньої потерпілої під час допиту в порядку ст. 225 КПК України. Будь-якого сенсу говорити неправду у потерпілої немає. При цьому, суд враховує, що малолітня ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-психіатричного експерта, в силу свого віку, рівня розвитку, здатна розуміти характер вчинюваних з нею дій, проте не здатна розуміти значення цих дій. Тобто, потерпіла розуміла, що робить з нею обвинувачений, але не розуміла зміст його дій і навіщо він це робить, а тому оговорювати обвинуваченого підстав не мала.

Суд виключає з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання на те, що потерпіла ОСОБА_8 відвернулась від ОСОБА_5 з метою припинення подальших непристойних дій, оскільки жодним доказом такі обставини не доведені. Потерпіла, під час допиту в порядку ст. 225 КПК України з дотриманням гарантій допиту малолітніх осіб, показала, що вона не чинила опору та нічого не казала обвинуваченому.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого, суд виходить з того, що відповідальність за ст. 153 КК України настає за вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи.

Поряд з цим, ч. 2 ст. 156 КК України (Розбещення неповнолітніх), передбачає відповідальність за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи», розпусні дії, відповідальність за які передбачено статтею 156 КК, повинні мати сексуальний характер і можуть бути у виді фізичних дій або інтелектуального розбещення. Такі дії спрямовані на задоволення винною особою статевої пристрасті або на збудження у неповнолітньої особи статевого інстинкту.

Під фізичними розпусними діями слід розуміти оголення статевих органів винної чи потерпілої особи, непристойні доторкання до статевих органів, які викликають статеві збудження, навчання статевим збоченням, імітація статевого акту, схиляння або примушування потерпілих до вчинення певних сексуальних дій між собою, вчинення статевих зносин, акту онанізму у присутності потерпілої особи тощо. Інтелектуальними розпусними діями є, зокрема, ознайомлення потерпілої особи із порнографічними зображеннями, відеофільмами, цинічні розмови з нею на сексуальні теми тощо.

Дослідивши наведені вище докази, суд вважає, що стороною обвинувачення не надано доказів та не доведено того, що ОСОБА_5 вчиняв будь-які насильницькі дії сексуального характеру щодо потерпілої.

Із досліджених судом доказів видно, що обвинувачений цілував потерпілу у щоки, живіт та молочні залози, доторкався до її статевих губ без проникнення в її тіло, при цьому потерпіла лежала поруч та не чинила опору. Дії обвинуваченого, очевидно, мали сексуальний характер та були спрямовані на задоволення обвинуваченим статевої пристрасті та вони повністю охоплюються диспозицією ч. 2 ст. 156 КК, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, а тому суд змінює кваліфікацію дій обвинуваченого, що відповідає вимогам ст. 337 КПК України.

Оцінивши наведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 156 КК України, а саме як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, який відносяться до тяжких, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу вимог ст. 89 КК України, характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, на спеціалізованих обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зважаючи на ті обставини, що обвинувачений з самого початку визнав свою вину, хоча заперечив певні фактичні обставини, які не впливають на суть правопорушення, погодився на проведення слідчого експерименту, під час якого добровільно показав, яким чином вчиняв злочин, суд вважає, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого - є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжуються покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, з огляду на характер вчиненого кримінального правопорушення, позицію законного представника потерпілої, який наполягає на суворому покаранні, суд вважає, що його виправлення та перевиховання потребує ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання в межах санкції частини статті, за якою він визнається винуватим, у виді позбавлення волі. І лише у зв`язку з визнанням обвинуваченим своєї вину, наявністю пом`якшуючих його покарання обставин та відсутністю обтяжуючих обставини, суд вважає за можливе призначити даний вид покарання не в максимальному розмірі. Суд не призначає обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, оскільки ним злочин вчинено без використання такого виду діяльності. На переконання суду саме такий захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Дані про процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді від 07.09.2023 під час досудового розслідування, після набрання вироком законної сили підлягають скасуванню.

Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, при цьому суд враховує особу обвинуваченого, а також наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 07.09.2023 до дня набрання вирком законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місця з дня ухвалення вироку, тобто до 06.01.2023.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

-плавки та лосини чорного кольору, які були вилучені в ході огляду місця події 05.09.2023 та зберігаються в камері зберігання речових доказів Бердичівського РВП - знищити;

-мобільний телефон «Redmi7A» imei: НОМЕР_1 3 сім картою «Київстар» НОМЕР_2 - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ;

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.09.2023, а саме: плавки та лосини чорного кольору, які належать малолітній ОСОБА_8 ; мобільний телефон «Redmi7А» іmеі: НОМЕР_1 з сім картою «Київстар» НОМЕР_2 , який належать ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили - скасувати.

Внести до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи відомості відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокиринці Вінницького району Вінницької області, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, який не працював, проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , кримінальне провадження № 0001377.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області .

Суддя ОСОБА_1