Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/126/24
Номер провадження 1-кс/530/55/24

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 р. слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , за участюслідчої слідчого відділення ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотанняслідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Гусаки, Зіньківського району, Полтавської області, жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, раніше не судимому , у вигляді домашнього арешту,-

В С Т А Н ОВ И В :

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 20.01.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Слідчий слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області із клопотанням погодженим прокурором Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваномуОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.01.2024, близько 21 години, ОСОБА_6 , маючи намір на умисне пошкодження та знищення чужого майна шляхом підпалу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, прибув до території домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання громадянки ОСОБА_7 , де реалізуючи свій злочинний умисел, свідомо виконав дії, спрямовані на спричинення пожежі, шляхом застосування джерела вогню до певних об`єктів, а саме за допомогою сірників та бензину, умисно вчинив підпал приміщення курника з сіном.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/1439-ПТ від 26.01.2024, причиною виникнення пожежі було джерело запалювання, занесене ззовні з ознаками попередньої підготовки. Осередок пожежі знаходився в середині господарської споруди на підлозі в місці, де було складено сіно.

Внаслідок протиправних та злочинних дій ОСОБА_6 , які виразилися в умисному пошкодженні та знищенні майна вчиненому шляхом підпалу, ОСОБА_6 умисно завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 6 000 (шість тисяч) гривень.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в умисному пошкодженні та знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

29.01.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України по кримінальному провадженні №0000024.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Під час досудового розслідування встановлено ризики передбачені ст.177 ч.1 п.1, 3, 5 КПК України для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків визначених ст.177 КПК України.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки розуміє суворість покарання, яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України.

Крім того, слідчий вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 офіційно не працює та постійного доходу немає, тобто має поганий майновий стан, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має. Проживає підозрюваний за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, необхідно зазначити, що обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений час доби, а саме з 22:00 год. до 06:00 год., буде забезпечувати виконання належним чином процесуальних рішень та слідчих дій. Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

В судовому засіданні,слідча слідчого відділення ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_4 клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, підтримала та просила його задовольнити, прокурор підтримав клопотання слідчого, ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання та додатки до нього приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 20.01.2024, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.01.2024, близько 21 години, ОСОБА_6 , маючи намір на умисне пошкодження та знищення чужого майна шляхом підпалу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, прибув до території домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання громадянки ОСОБА_7 , де реалізуючи свій злочинний умисел, свідомо виконав дії, спрямовані на спричинення пожежі, шляхом застосування джерела вогню до певних об`єктів, а саме за допомогою сірників та бензину, умисно вчинив підпал приміщення курника з сіном.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/117-24/1439-ПТ від 26.01.2024, причиною виникнення пожежі було джерело запалювання, занесене ззовні з ознаками попередньої підготовки. Осередок пожежі знаходився в середині господарської споруди на підлозі в місці, де було складено сіно.

Внаслідок протиправних та злочинних дій ОСОБА_6 , які виразилися в умисному пошкодженні та знищенні майна вчиненому шляхом підпалу, ОСОБА_6 умисно завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 6 000 (шість тисяч) гривень.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в умисному пошкодженні та знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

29.01.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.194 КК України по кримінальному провадженні №0000024.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: заява ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 19.01.2024; протокол огляду місця події від 20.01.2024; протокол огляду від 20.01.2024; протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 20.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 20.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 20.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 20.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 20.01.2024; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 20.01.2024; протоколом огляду місця події від 20.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 23.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 23.01.2024; висновком судової пожежо технічної експертизи №СЕ-19/117-24/1439-ПТ від 26.01.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 29.01.2024 року; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 29.01.2024; протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст.12 КК України ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання до 10 років позбавлення волі. Тому, існує ризик, що через усвідомлення тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ОСОБА_6 може ухилятися від органів досудового слідства, суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне. Крім того, ОСОБА_6 раніше не судимий, офіційно не працює та постійного доходу немає, тобто має поганий майновий стан, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, в державі введено воєнний стан, а тому є ризик, що останній може покинути місце проживання, та ухилятися від органів досудового розслідування та суду, що поставить під сумнів його належну поведінку без обрання запобіжного заходу, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вік підозрюваного, який є молодою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, стан здоров`я ОСОБА_6 , який є працездатною, здоровою особою, соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується з негативної сторони, офіційно не працевлаштований, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, що могло б забезпечити його життєдіяльність без вчинення злочинів, тому під загрозою покарання може покинути місце проживання та ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов"язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями матеріалів, суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вік підозрюваного, який є молодою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, стан здоров`я ОСОБА_6 , який є працездатною, здоровою особою, соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується з негативної сторони, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, що могло б забезпечити його життєдіяльність без вчинення злочинів.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до §1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув"язнення.

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

У рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»), а оскільки ОСОБА_6 обвинувачується вумисному пошкодженні та знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу, який є тяжким злочином, тому суд вважає, що існує певний суспільний інтерес до даної справи, а тому звільнення підозрюваного може потягти хвилювання громадськості, тобто порушити публічний порядок.

При цьому суд керується висновками рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Разом з тим, суд враховує, що ні тяжкість обвинувачення, ні серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування домашнього арешту, однак застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки з урахуванням сукупності цих даних слідчий суддя вважає, що з метою виконання вимог ст.ст.177,178 КПК України та на виконання вимог ст.196 КПК України та унеможливлення переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також з огляду на його матеріальні можливості та існуючу ситуацію в Україні, оскільки на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час, тому вбачаються передбачені законом підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч.6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

При вирішенні клопотання судом також враховуються положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Під час досудового розслідування встановлено ризики та підстави передбачені ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовуються тим, що ОСОБА_6 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, що могло б забезпечити його життєдіяльність без вчинення злочинів, що свідчить про можливість ним вчинити нові злочини, та вказує на існування ризику, що ОСОБА_6 схильний до вчинення нового кримінального правопорушення, те що він з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєння злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, може переховуватися від органів досудового розслідування у тому числі і на тимчасово окупованій, непідконтрольній території України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а також наявність ризиків, визначених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я ОСОБА_6 , міцність соціальних зв`язків, наявність в підозрюваногоОСОБА_6 місця роботи або навчання, наявність родичів та житла на території України, його репутацію, майновий стан, наявність повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Підозрюваний є працездатним, має стан здоров`я, який достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень, особу підозрюваного ОСОБА_6 ,який вчинив умисний злочин, пошкодження та знищення чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.

Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні. Ці обставини свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні слідчий та прокурор довели, що маються реальні ризики, передбачені п.п. 1,5.ч.1ст.177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту задоволити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Гусаки, Зіньківського району, Полтавської області, жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного браслету, строком на два місяці до 29 березня 2024 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов"язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

-перебувати по місцю проживання в АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв.;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-не відлучатися із населеного пункту, за місцем проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-з`являтися за викликом до слідчого, прокурора, суду.

Строк дії покладених на підозрюваногоОСОБА_6 обов`язків - до 29.03.2024 року.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України копію ухвали про застосування домашнього арешту підозрюваномуОСОБА_6 для виконання її у частині домашнього арешту надіслати до ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваномуОСОБА_6 , слідчому слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітану поліції ОСОБА_5 та надіслати для контролю за виконанням прокурору Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 ..

В разі невиконання вищевказаних зобов"язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1