ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3348/23 Справа № 208/1371/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року ОСОБА_1 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 листопада 2023 року.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, процесуальну поведінку обвинуваченого, дійшов висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати і саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може йому запобігти.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт.

Свої вимоги про скасування ухвали адвокат обґрунтовує недоведеністю встановленого судом ризику. На переконання захисника, сама лише тяжкість злочину не може бути доказом його існування. Адвокат зазначає, що прокурор не долучив до матеріалів провадження доказів, які б вказували на намір обвинуваченого переховуватись, тоді як матеріали провадження доказів його ухилення від суду не містять, а вручене повідомлення про підозру іншій особі, яка ймовірно є упередженою, про це свідчити не може

Перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 11 вересня 2023 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останнього.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_1 під вартою, та дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальний ризик, передбачений п. ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився і виправдовує тримання обвинуваченого під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_1 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , який відноситься до категорії тяжких, покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, процесуальну поведінку обвинуваченого, який переховувався від слідства та відповідно наявність передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК ризику, який не припинив існувати, тому дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останнього та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_1 під вартою, та стороною захисту не наведені.

Щодо доводів захисника про недоведеність встановленого судом ризику, то їх суд вважає необґрунтованими, оскільки сукупність даних про тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, особу обвинуваченого, який ухилявся від слідства, з урахуванням оголошеного на території України воєнного стану, безпосередньо вказує на його існування.

Твердження захисту про те, що факт вручення повідомлення про підозру іншій особі не доводить обставину ухилення обвинуваченого від слідства не заслуговують на увагу, оскільки факт перебування ОСОБА_1 у розшуку об`єктивно підтверджується іншими матеріалами провадження, а доказів оскарження захисником як повідомлення про підозру, так і рішення про зупинення досудового розслідування захисником не надано.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів хоча і погоджується з необхідністю подальшого тримання під вартою ОСОБА_1 , проте звертає увагу суду першої інстанції на тривалий строк ув`язнення останнього.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4