Номер провадження: 11-кп/813/1930/23
Справа № 494/215/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Суворовського райсуду м. Одеси від 10.07.2023 про повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України у к/п №0002476 від 02.08.2017 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Абовян респ. Арменія, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції обвинувальний акт у к/п №0002476 від 02.08.2017 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України повернутий прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України для усунення недоліків; залишено без змін застосований стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави.

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції зазначив, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не містить формулювання обвинувачення, воно є неконкретним та не зрозумілим, зокрема, виклад фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення в п. 4 аркушу 4 обвинувального акту містить посилання на склад злочину, який взагалі не передбачений чинним КК України, із зазначенням того, що « ОСОБА_7 фактично виманив у нього ( ОСОБА_9 ) кошти з метою їх заволодіння»; реєстр матеріалів досудового розслідування містить певні недоліки, зокрема, містить посилання на винесення постанови про накладення арешту на вилучене майно, проте не зазначений перелік цього майна та порядок його зберігання, а також невідомо, чи мало місце долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне:

- зазначені в ухвалі суду мотиви не ґрунтуються на законі та свідчать про явний вихід суду під час підготовчого судового провадження за його межі та намагання суду втрутитись в процесуальну діяльність прокурора, натомість, обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України;

- ухвалюючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд 1-ої інстанції порушив вимоги ч. 3 ст. 415 КПК України та залишив поза увагою те, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.06.2020 було задоволено апеляційну скаргу прокурора та скасовано ухвалу суду 1-ої інстанції про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 для усунення недоліків, при цьому, в зазначеній ухвалі апеляційний суд дійшов висновку про те, що в обвинувальному акті викладені в повному обсязі всі фактичні обставини вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, у хронологічному порядку вказані дані про час, місце, спосіб, наслідки та інші обставини кожного з кримінальних правопорушень;

- всупереч твердженням суду, чинний КПК України не передбачає необхідності зазначення в реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей стосовно переліку арештованого майна, порядку його зберігання та долучення речових доказів до матеріалів провадження, а визначені ч. 4 ст. 291 КПК України додатки до обвинувального акту, яким також є реєстр матеріалів досудового розслідування, не можуть бути предметом судового контролю на даному етапі судового провадження.

Посилаючись на наведені обставини, прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді 1-ої інстанції.

Позиція інших учасників провадження.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу сторони обвинувачення захисник ОСОБА_8 зазначив, що більша частина процесуального документу це цитування норм КПК України, натомість:

- зі змісту апеляційної скарги не зрозуміло, на яку саме постанову ВСУ посилається апелянт, окрім того, справа, на яку посилається апелянт, переглядалась Верховним Судом України, в той час як, відповідно до положень ст. 368 КПК України, враховуються висновки, викладені у постановах Верховного Суду;

- всупереч твердженням апелянта, з викладу фактичних обставин, що містяться в обвинувальному акті, неможливо встановити обставини вчинення кримінального правопорушення, які потребують доказування під час судового розгляду, що унеможливлює якісно та в повній мірі здійснювати захист від висунутого обвинувачення та, як наслідок, порушує право особи на захист;

- в апеляційній скарзі прокурора не наведено будь-яких доводів на спростування висновків суду 1-ої інстанції, щодо невідповідності вимогам КПК України реєстру матеріалів досудового розслідування.

Посилаючись на вищевикладене та вважаючи оскаржувану ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, захисник ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу суду 1-ої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до припису п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Перевіривши зміст обвинувального акту, колегія суддів дійшла висновку, що він вимогам ст. 291 КПК України відповідає.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

На підставі аналізу змісту обвинувального акту у к/п №0002476 від 02.08.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України (т. 1, а.с. 1-10) вбачається, що він містить анкетні відомості обвинуваченого,виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші, передбачені законом відомості.

Обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний прокурором, який його складав (т. 1, а.с. 10).

Окрім того, до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування (т.1, а.с.11-16) та розписки сторони захисту про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (т. 1, а.с. 17-18).

Апеляційний суд вважає, що підстави для повернення обвинувального акту, наведені судом 1-ої інстанції в ухвалі є такими, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону з огляду на наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пункт 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 1 ст. 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Із аналізу вищевказаних положень кримінального процесуального закону вбачається, що при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначена обставина, відповідно до положень ст. 291 КПК України, не може бути підставою для висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

Натомість, апеляційним розглядом встановлено, що суд 1-ої інстанції під час підготовчого судового засідання фактично вдався до встановлення та оцінки фактичних обставин кримінального провадження, що на даній стадії кримінального процесу є неприпустимим.

Встановлення дійсних фактичних обставин кримінального провадження та їх відповідність або невідповідність викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам, а також відповідність формулювання обвинувачення правовій кваліфікації кримінального правопорушення, здійснюється в процесі проведення судового розгляду кримінального провадження по суті, відповідно до Глави 28 КПК України, шляхом безпосереднього дослідження судом та надання належної оцінки доказам, зібраним під час проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Окрім того, положення ч. 2 зазначеної вище ст. 337 КПК України надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

В цьому контексті варто звернути увагу на положення п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003, відповідно до аналізу змісту якого суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб висунуте особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Твердження суду 1-ої інстанції про те, що виклад фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення в п. 4 аркушу 4 обвинувального акту містить посилання на склад злочину, який взагалі не передбачений чинним КК України не відповідають дійсності, натомість, в обвинувальному акті, чітко та конкретно викладені фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та з його змісту зрозуміло, в чому саме обвинувачується особа, а посилання у викладі фактичних обставин на те, що обвинувачений «виманив» у ОСОБА_10 грошові кошти фактично не здійснює суттєвого впливу на зміст викладених у ньому обставин та на правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 .

В цьому контексті апеляційний суд звертає увагу на те, що, якщо суд дійде висновку про відсутність в діях обвинуваченого певних обставин, зазначених в обвинуваченні, він вправі, використовуючи надані йому ч. 3 ст. 337 КПК України повноваження, виключити цю ознаку з обвинувачення та кваліфікувати дії ОСОБА_7 за відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Окрім того, колегія суддів зауважує на тому факті, що обвинувальний акт в зазначеному к/п №0002476 вже повертався прокурору для усунення недоліків ухвалою Суворовського райсуду м. Одеси від 10.02.2020 (т.1, а.с. 81-83), проте, ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.06.2020, за результатами розгляду апеляційної скарги сторони обвинувачення, вищезгадана ухвала суду 1-ої інстанції від 10.02.2020 була скасована та призначено новий розгляд обвинувального акту в тому ж суді, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого судового провадження (т. 1, а.с. 131-124).

В зазначеній ухвалі суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що в обвинувальному акті викладені в повному обсязі всі фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, у хронологічному порядку вказані дані про час, місце, спосіб, наслідки та інші обставини кожного з кримінальних правопорушень; стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 чітко сформульоване обвинувачення з посиланням на відповідні статті КК України.

Оцінюючи посилання суду 1-ої інстанції на недоліки реєстру досудового розслідування, як на одну з підстав для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що положення ст. 291 КПК України не передбачають можливості повернення обвинувального акту прокурору з підстав наявності недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування, зокрема, відсутності переліку арештованого майна та застереження щодо долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів.

За встановлених обставин, апеляційний суд констатує, що в даному випадку суд під час проведення підготовчого судового засідання вийшов за межі наданих йому кримінальним процесуальним законом повноважень та вдався до дослідження питань (надання оцінки фактичним обставинам та вирішення питання щодо кваліфікації), які є предметом іншої стадії судового провадження судового розгляду, натомість, в обвинувальному акті, всупереч висновкам суду 1-ої інстанції, чітко та конкретно викладені фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та з його змісту зрозуміло, в чому саме обвинувачується особа.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору в зазначеному кримінальному провадженні помилково, всупереч вимог кримінального процесуального закону, без повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що, як наслідок, призвело до безпідставного затягування розгляду кримінального провадження та потягло порушення принципу дотримання розумних строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції про його повернення прокурору підлягає скасуванню.

Згідно з приписами п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до суду 1-ої інстанції на новий розгляд, зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду.

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне звернути особливу увагу суду 1-ої інстанції на положення ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» від 23.02.2006 та приписи ст.ст. 28 та 318 КПК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 3 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.

Частина 1 ст. 318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродньо встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Аналіз наданих апеляційному суду матеріалів провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України свідчить про те, що вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді суду 1-ої інстанції досить тривалий час, зокрема, з липня 2019 року (т. 1, а.с. 1а), при цьому, судовий розгляд до теперішнього часу не розпочався, всі дії суду зводяться до розгляду на стадії підготовчого судового провадження клопотань сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч. 1 ст. 28 та ч. 1 ст. 318 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути увагу голови Суворовського райсуду м. Одеси на необхідність вжиття термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 24, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Суворовського райсуду м. Одеси від 10.07.2023, якою обвинувальний акт у к/п №0002476 від 02.08.2017 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України повернуто прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді 1-ої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого провадження.

Звернути увагу голови Суворовського райсуду м. Одеси на необхідність дотримання розумних строків, передбачених ст. 28 КПК України, при розгляді к/п за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4