У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2023 Справа №607/25192/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000147 від 18.12.2023 року за підозроюОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.5 ст.111-1 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження №0000147 від 18.12.2023 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Як зазначено у клопотанні, не пізніше 23 вересня 2022 року у громадянина України ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території України.

Так, ОСОБА_4 було відомо, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН). До складу ООН входять Україна, російська федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени зазначеної організації утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на території іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або її значну участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, будь то політичного, економічного, військового чи іншого характеру не можуть бути виправдовуванням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва 1 серпня 1975 року, який був підписаний СРСР, правозаступником якого є російська федерація.

Статтями 1 і 2 III Конвенції про відкриття військових дій від 18 жовтня 1907 року, що вступила в дію 26 січня 1910 року і 7 березня 1955 року визнана СРСР, правонаступником якого є російська федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни, або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути негайно повідомлено нейтральним державам, і він матиме для них дійсну силу лише після отримання повідомлення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Відповідно до пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки, у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року російська федерація, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні свої зобов`язання згідно з принципами Заключного акту співробітництву в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність, суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою або її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що жодна їхня зброя ніколи не використовуватиметься проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримання миру та стабільності у Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, укладеного між державами СНД, серед яких є Україна та російська федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одна одної та зобов`язалися виступати проти будь- яких дій, що підривають їх непорушність, а також вирішувати всі суперечки, що виникають з питань кордонів та територій, лише мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо вони виникнуть; не встановлювати із нею політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій та комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічну, фінансову, військову та іншу допомогу.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН та зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали Договір про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та російською федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року 13/98-ВР та Федеральним Законом російської федерації від 2 березня 1999 року № 42 - ФЗ). Відповідно до статей 2-3 зазначеного Договору, російська федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів і зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, дотримання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису та карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований російською федерацією 22 квітня 2003 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей належить до території України.

Статтями 1 - 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенного незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Згідно з статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерело влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати та змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народу і не може бути узурповане державою, її органами чи посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

У відповідності до статей 132 - 134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою України та в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її ведення.

Незважаючи на викладене, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення зазначених вище міжнародних нормативно- правових актів, 22 лютого 2022 року президент російської федерації путіна в.в., реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України, в порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволене.

24 лютого 2022 року о 5 годині президент російської федерації путін в.в. оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. збройними силами російської федерації, що діяли за наказом керівництва російської федерації та збройних сил російської федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська російської федерації незаконно ввійшли сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.

У результаті вищезазначених подій, значна частина території Херсонської області опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій російської федерації на території Херсонської області.

Одночасно, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Херсонської області, з числа представників незаконного збройного формування створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій та згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014, є органами окупаційної адміністрації російської федерації.

Як наслідок, агресія збройних сил російської федерації та інших військових формувань, що діють на їх боці, призвела до тимчасової окупації частини території Херсонської області.

У результаті ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, 02 березня 2022 року було окуповано територію м. Херсона та Херсонського району, у тому числі населений пункт Микільське Херсонського району, у зв`язку із чим, на підтвердження контролю над містом та районом, на будівлях органів державної влади представниками окупаційних військ російської федерації встановлено прапори російської федерації.

20 вересня 2022 року, так званим «головою військово-цивільної адміністрації Херсонської області» ОСОБА_7 підписано так званий «указ» відповідно до якого з 23 по 27 вересня 2022 року на окупованій території Херсонської області призначено проведення референдуму щодо вступу Херсонської області до складу російської федерації.

З метою організації вказаного незаконного референдуму, так званою «центральною виборчою комісією Херсонської області», яка діє у складі окупаційної адміністрації російської федерації, на тимчасово окупованій території Херсонської області утворено «територіальні виборчі комісії», у тому числі «територіальну виборчу комісію Херсонського району Херсонської області» та у подальшому в її складі утворено «дільничну виборчу комісію № 430», яка розташовувалась у сільській раді АДРЕСА_1 .

У свою чергу, у вересні 2022 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Микільське Херсонського району Херсонської області, територія якого з 02.03.2022 по 11.11.2022 була окупованою російською федерацією, за попередньою змовою з невстановленими під час досудового розслідування особами представниками окупаційної адміністрації, що діяли на території вказаного населеного пункту, бажаючи проявити себе перед представниками окупаційної адміністрації держави-агресора, діючи з політичних, ідеологічних та корисливих мотивів, безпосередньо публічно підтримав необхідність проведення незаконного референдуму та розпочав вживати заходи, направлені на проведення на тимчасово окупованій території с. Микільське Херсонського району Херсонської області незаконного референдуму про входження Херсонської області до складу російської федерації, з метою незаконної зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, ОСОБА_4 діючи умисно, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», добровільно взяв на себе повноваження так званого «члена ДВК № 430», які полягали у безперешкодному відвідуванні всіх приміщень «виборчої комісії», ознайомленні з усіма документами виборчої комісії, здійсненні побудинкового (поквартирного) обходу жителів на території с. Микільське Херсонського району Херсонської області, віднесеного окупаційної владою за територіальним поділом до ДВК № 430, з метою залучення мешканців населеного пункту до голосування у незаконному референдумі, отриманні від голови виборчої комісії переносних урн для голосування, списків виборців, бюлетенів для голосування, а також схем обходу місцевих мешканців для участі у зазначеному незаконному референдумі, агітації мешканців вищевказаного населеного пункту з метою їх голосування за приєднання Херсонської області до складу російської федерації в ході проведення незаконного референдуму.

В подальшому, 23.09.2022 на тимчасово окупованій території Херсонської області фактично розпочалося проведення незаконного референдуму про вихід Херсонської області із складу України та її входження до складу російської федерації, з метою подальшої зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Зокрема, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на участь у незаконному референдумі на тимчасово окупованій території, у період з 25 по 27 вересня 2022 року, здійснював побудинковий обхід мешканців по вулицях Слобідська, Чкалова та Партизанська у с. Микільське Херсонського району Херсонської області. При цьому, останній закликав, спонукав місцевих жителів підтримати приєднання тимчасово окупованої території Херсонської області до складу російської федерації під час голосування, переносив урну з уже заповненими бюлетенями, сприяв іншим членам так званої «дільничної виборчої комісії» в організації та проведенні референдуму.

В подальшому, у тому числі за результатами дій ОСОБА_4 , 27 вересня 2022 року так звана ЦВК Херсонської області за результатами підрахунку всіх бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів задекларовано 497 051 громадян, що становить 87.05 % від загальної кількості виборців, які прийняли участь у голосуванні, виявили бажання за входження Херсонської області у склад рф.

Слідчий зазначив, що ОСОБА_4 , у вересні 2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Микільське Херсонського району Херсонської області, діючи умисно, всупереч передбаченого Законом України про Про всеукраїнський референдум порядку, а також для забезпечення підтримки окупаційної влади держави-агресора, реалізуючи рішення представників окупаційної адміністрації Херсонської області, добровільно прийняв участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окованій території Херсонської області, з метою незаконної зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Таким чином, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у колабораціній діяльності, а саме у добровільній участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

06.11.2023 ОСОБА_4 , повідомлено в порядку ст.ст. 111, 112, 135, 136, 278 КПК України, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У подальшому, через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_4 викликано на 20.11.2023, 21.11.2023 та 22.11.2023 до слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області для допиту як підозрюваного та проведенні інших слідчих та процесуальних дій за участі останнього. Однак, будучи належним чином повідомленим про виклик, ОСОБА_4 до слідчого відділу не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Відтак, ОСОБА_4 ухиляється від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

27.11.2023 слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_4 оголошено у розшук, у зв`язку з тим, що останній не з`являється на виклики слідчого та постійно перебуває на тимчасово окупованій території України, де переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, слідчий зазначив, що притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством, не надається можливим, але при цьому наявні достатні підстави для проведення у даному кримінальному провадженні стосовно підозрюваного спеціального досудового розслідування злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання покладалася на думку суду, оскільки вважає, що правоохоронними органами не були вжиті всі заходи для повідомлення ОСОБА_4 про явку до слідчого та вручення йому підозри.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя враховує наступне.

За змістом ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення для спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Глава 241 КПК України встановлює особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 2971 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 1102, 111, 1111, 1112, 112, 113, 114, 1141, 1142, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 1461, 147, частинами другою п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255258, 2581, 2582, 2583, 2584, 2585, 348, 364, 3641, 365, 3652, 368, 3682, 3683, 3684, 369, 3692, 370, 379, 400, 408, 436, 4361, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державоюагресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно ст. 2972 КПК України з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді має право звернутися прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.

26.10.2023 в порядку ст.ст. 133, 135 КПК України, в тому числі через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_4 викликано на 10 год. 00 хв. 06 листопада 2023 року до слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області для отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та допиту у якості підозрюваного. Однак, будучи належним чином повідомленим про виклик, ОСОБА_4 у слідчий відділ УСБУ в Тернопільській області не з`явився, про причини неявки не повідомив.

В подальшому, 08.11.2023 через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень та викликано на 10 год. 00 хв. 20.11.2023, 21.11.2023 та 22.11.2023 до слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області для допиту як підозрюваного та проведенні інших слідчих та процесуальних дій за участі останнього. Однак, будучи належним чином повідомленим про виклик, ОСОБА_4 до слідчого відділу не з`явився, про причини неявки не повідомив.

ОСОБА_4 органом досудового розслідування підозрюється у колабораціній діяльності, а саме у добровільній участі в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_4 можуть мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказів.

Постановою слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області підполковника юстиції ОСОБА_3 від 27 листопада 2023 року, оголошено регіональний, державний та міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що останній перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області, де переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

25 грудня 2023 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Відтак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території України.

Отож, враховуючи встановлені обставини, вважаю, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України, органом досудового розслідування вжито достатньо заходів, для того, щоб прийти до висновку про те, що підозрювана переховується від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З наведених підстав, вважаю за доцільне клопотання слідчого задовольнити та надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваногоОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000147 від 18.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 135, 139, 29712974, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000147 від 18.12.2023 року за підозроюОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.5 ст.111-1 КК України, задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення у кримінальному провадженні №0000147 від 18.12.2023 року спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с.Микільське Білозерського району Херсонської області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Роз`яснити, що відомості щодо підозрюваних, стосовно яких слідчим суддею постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, невідкладно, але не пізніше 24 годин після постановлення ухвали, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань і публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1