Справа № 296/1705/23 Провадження № 1-кс/296/650/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
УХВАЛА

04.12.23 р.м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2
на бездіяльність "керівника злочинної організації ОСОБА_3 та за сумісництвом керівника прокуратури",

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся зі скаргою, у якій зазначає, що, зокрема, 22.02.2023 р. (подав) керівнику злочинної організації ОСОБА_4 та за сумісництвом керівнику прокуратури заяву про скоєння кримінальних злочинів злочинною групою, (станом) на 23.02.2023 р. він від цього керівника не отримав жодної відписки, він знову навмисне не виконав вимоги статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_5 є керівником Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері.

Зважаючи на наведене, слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_2 подана скарга на бездіяльність керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скарга ОСОБА_2 та додана до неї його ж заява від 22.02.2023 р. містять твердження (зазначення) про те, що, зокрема, керівник (Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері) ОСОБА_5 є керівником злочинної організації, ОСОБА_6 є слідчим-злочинцем, ОСОБА_7 є прокурором-злочинцем, що ці особи разом з іншими особами, зокрема, слідчим суддею ОСОБА_8 , суддями Житомирського апеляційного суду ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , є злочинною групою.

Відповідно до частин першої та другої статі 1 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікована Законом від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім цього, також статтею 17 Закону України від 23.02.2006 р. "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У підпункті "а" пункту 3 статті 35 Конвенції визначено, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява несумісна з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтована або є зловживанням правом на подання заяви.

Згідно з положенням пункту 4 цієї статті Конвенції суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.

У розумінні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, суд, застосовуючи підпункт "а" пункту 3 статті 35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах "Ржегак проти Чеської Республіки" від 14.05.2004 р., заява № 67208/01, "Дюрінже та Грандж проти Франції" від 04.02.2003 р., заяви № 61164/00 і № 18589/02, "Guntis Apinis проти Латвії" від 20.09.2011 р., заява № 46549/06).

У свою чергу аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, (справа № 199/6713/14-ц, справа № 9901/324/19), а саме, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (стаття 129 Конституції та стаття 50 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Повага до суду і його рішень зміцнюють державність, правопорядок і законність, та ведуть до справді правової держави.

Загальними вимогами до мови документа є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів і мовний етикет.

Також положеннями частини першої статті 11 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

При цьому, як убачається із частини шостої статті 9 Кримінального процесуального кодексу України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Тобто на практиці в деяких випадках це може обумовити необхідність ухвалення рішень, які прямо не передбачені Кримінального процесуального кодексу України.

Таким чином, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Водночас використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють, оскільки вказані дії суперечать основним засадам (принципам) кримінального провадження, а також його завданню.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що зазначення у скарзі та доданій до неї заяві ОСОБА_2 про те, що керівник (Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері) ОСОБА_5 є керівником злочинної організації, ОСОБА_6 є слідчим-злочинцем, ОСОБА_7 є прокурором-злочинцем, що ці особи разом з іншими особами, зокрема, слідчим суддею ОСОБА_8 , суддями Житомирського апеляційного суду ОСОБА_11, С.Бережною та ОСОБА_10 , є злочинною групою є образливими, а скарга, що містить такі висловлювання, є неприйнятною.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

Кримінального процесуального кодексу України не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання.

Разом з тим заборона зловживання процесуальними правами є загально-правовим принципом і поширюється на всі види судочинства. За таких обставин, приймаючи до уваги вищезазначені положення нормативно-правових актів та практику ЄСПЛ, зокрема у справах у справах "Ржегак проти Чеської Республіки" від 14.05.2004 р., заява № 67208/01, "Дюрінже та Грандж проти Франції" від 04.02.2003 р., заяви № 61164/00 і № 18589/02, "Guntis Apinis проти Латвії" від 20.09.2011 р., заява № 46549/06, слідчий суддя приходить до висновку, що використання ОСОБА_2 у тексті скарги неприпустимих та образливих висловлювань на адресу прокурорів, слідчого та суддів вказує на таке зловживання.

Ураховуючи викладене, скарга, з якої вбачається зловживання процесуальними правами, є неприйнятною та підлягає поверненню скаржнику.

Вищезазначені висновки Суду узгоджуються з практикою Верховного Суду, зокрема, такі висновки зробила колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалі від 30.06.2021 р (провадження № 51-3122ск21), Першої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалі від 29.07.2021 р. (провадження № 51-572км21).

Таким чином скарга ОСОБА_2 підляже поверненню.

Керуючись статтями 9, 11, 304, 369 - 372 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 повернути.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1