Єдиний унікальний номер: 379/1753/23
Провадження № 1-кп/379/127/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника адвоката - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 кримінальне провадження № 0004793, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ківшовата Таращанського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, військовозобов`язаного, такого, що не має судимості відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

04 жовтня 2023 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_9 прийшов до місця проживання ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проводили своє дозвілля і вживали алкогольні напої. В подальшому ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_11 , який сидів на стільці, та діючи на ґрунті тривалих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, правою ногою наніс один удар в область лівого ока ОСОБА_11 , від чого останній потиличною ділянкою голови справа вдарився об стіну, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньочерепної травми з крововиливом під оболонки головного мозку та стисненням головного мозку, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні в момент заподіяння. В подальшому 05 жовтня 2023 року близько 14 години 58 хвилин ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень помер в кареті швидкої медичної допомоги.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Кримінальний кодекс України, частина 2 статті 121: умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене способом, що має характер особливого мучення, або вчинене групою осіб, а також з метою залякування потерпілого або інших осіб, чи з мотивів расової, національної або релігійної нетерпимості, або вчинене на замовлення, або таке, що спричинило смерть потерпілого, - карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років

У діях ОСОБА_9 наявний склад кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні під час виконання судом вимог статті 348 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) не визнав себе винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 121 КК України, та під час його допиту показав, що вважає висунуте йому обвинувачення сфальсифікованим. Ствердив, що 04.10.2023 в денний час у нього гостювала його колишня дружина ОСОБА_10 з їхньою спільною дочкою, вони смажили шашлики, вживали алкоголь. Сам він випив чарку горілки і близько 20-21-шої години пішов спати. Коли прокинувся, нинішньої дружини та дітей не було. Він вирішив, що його нинішня дружина і діти пішли проводжати ОСОБА_10 , а тому вирушив їм назустріч. Близько 23-тьої години він прийшов до будинку ОСОБА_10 , двері йому відкрив ОСОБА_11 , який був сильно випивший, але адекватний. Під час з`ясування у ОСОБА_10 місцезнаходження дітей, в розмову втрутився ОСОБА_11 .. Це його (обвинуваченого) обурило. Він мав нормальні стосунки з ОСОБА_11 , однак відчував до нього неприязнь. Його не влаштовувало те, що ОСОБА_11 постійно протягом тривалого часу приходить до його колишньої дружини ОСОБА_10 і розпиває з нею алкогольні напої, що заважає його дочці, яка живе з колишньою дружиною. Він неодноразово говорив ОСОБА_11 про необхідність припинення таких дій, але останній не реагував. Під час того конфлікту, коли ОСОБА_11 втрутився в розмову, він (обвинувачений) вдарив його лівою рукою в обличчя під оком. Він не цілився, удар був неконкретизований. Під час удару ОСОБА_11 сидів на кухні на стільці, спершись руками на коліна, так як він показував під час слідчого експерименту. Від удару у ОСОБА_11 пішла з носа кров, але він не бився головою об стіну і не падав зі стільця. Він встав, підійшов до дверей, взявся рукою за дверну ручку, та, відчиняючи двері, оскільки був сильно п`яний похитнувся і впав спиною на підлогу, вдарившись об відро і газову трубу. Після цього ОСОБА_11 підвівся і пішов у спальню за своїми речами. Там пробув близько півгодини, поки вони з ОСОБА_10 ходили за пивом. Коли повернулись ОСОБА_11 сидів на підлозі у веранді. Крові на ньому він не бачив, було темно, у веранді не було світла. Він (обвинувачений) не став повертатись ночувати додому, оскільки був нетверезий, а залишився у ОСОБА_10 та пішов спати в кімнату своєї дочки. Що далі робив ОСОБА_11 - він не бачив. Зранку близько 9-тої години його розбудила ОСОБА_10 і повідомила, що на дворі зібрались сусіди, вона виходила і бачила ОСОБА_11 , який сидів на дорозі в крові. ОСОБА_10 запропонувала йому піти надати ОСОБА_11 допомогу, однак, він відмовився, оскільки не хотів, щоб його бачили сусіди, оскільки усвідомлював, що його звинуватять. Приблизно через годину після цього до будинку під`їхало два патрульних авто, поліцейські викликали його на вулицю і склали протокол за насильство в сім`ї за заявою дочки ОСОБА_12 . Під час спілкування з поліцейськими і складання протоколу він бачив ОСОБА_11 , який сидів навколішки на дорозі навпроти нього. ОСОБА_11 ні на що не жалівся, поліцейським казав, що сам падав. Після цього він (обвинувачений) пішов у подвір`я, звідки бачив, як приїхала карета швидкої допомоги і забрала ОСОБА_11 .. Обвинувачений ствердив, що він не бив ОСОБА_11 ногою, той не ударявся головою об стіну. Удар він наніс рукою і від цього удару не могла настати смерть ОСОБА_11 .. Свою поведінку і нанесення удару пояснив станом алкогольного сп`яніння і накопиченим обуренням через постійне втручання ОСОБА_11 в життя його дочки. Заявив, що механізм нанесення тілесних ушкоджень, продемонстрований ним під час слідчого експерименту, не відповідає дійсності. Тоді він говорив і показував усе хоч і за участі адвоката, однак під тиском і примусом працівників поліції, які його залякували. Хто саме на нього тиснув і залякував називати відмовився. Зі скаргами щодо неправомірних дій працівників поліції він нікуди не звертався. Зі свідком ОСОБА_13 у нього нормальні хороші стосунки. Водночас заявив, що ОСОБА_13 говорить неправду щодо подій того дня і оговорює його, оскільки «на неї натиснув слідчий».

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , винуватість ОСОБА_9 у скоєнні вказаного злочину повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказів, а саме: показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_10 , документами, у тому числі протоколами слідчих дій та доданими до них матеріалами фотозйомки і відеозйомки, висновками експертиз, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_14 , який під час його допиту в судовому засіданні повідомив, що його син ОСОБА_11 був спокійною, неконфліктною, товариською людиною. 05.10.2023 близько 16-тої години до нього додому приїхали працівники поліції і повідомили про те, що його син помер в кареті швидкої допомоги. Вони приїхали до відділку поліції, але в морг потрапити не змогли. Наступного дня він був на місці події і бачив плями крові на бруківці на дорозі, де був його син. Крові було досить багато, плям було декілька і вони були великі.

- показаннями свідка сторони обвинувачення:

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що протягом десяти років вона співмешкала з обвинуваченим ОСОБА_9 .. В 2010 році у них народилась дочка і в 2015 чи 2016 році вони розійшлись, після цього підтримували нормальні дружні стосунки. 04.10.2023 вона була вдома, близько 23-тої години до неї прийшов ОСОБА_11 .. Він був у стані досить сильного алкогольного сп`яніння. Вони сиділи на кухні і розмовляли. Через півгодини до неї прийшов ОСОБА_9 , який був випивший і агресивно налаштований, шукав дружину та дітей. Між нею та ОСОБА_9 почалась словесна сварка, в яку втрутився ОСОБА_11 .. Через це втручання «у несвою справу» ОСОБА_9 вдарив ОСОБА_11 один раз ногою в ліву частину обличчя. Під час нанесення удару ОСОБА_11 сидів на стільці біля стіни, від удару його голова розвернулась вправо і він вдарився головою об стіну. Якої сили був удар ногою вона сказати не може, але від цього удару у ОСОБА_11 з носа пішла кров і він впав зі стільця навколішки грудною клітиною і обличчям на залізне відро. Після цього ОСОБА_11 не зміг піднятись на ноги, намагався, але не міг. Вона пояснює це сильним станом алкогольного сп`яніння ОСОБА_11 .. Вона витерла ОСОБА_11 кров з обличчя і він навколішки виповз з кухні, підвестись на ноги так і не зміг. Вона зачинила за ним двері, але у веранду не виходила. Вона бачила кров на стіні - там, де сидів ОСОБА_11 , але думала, що це кров з його носа. В тій кімнаті, де вона його востаннє бачила, крові не було, обстановка порушена не була. Після цього вона ОСОБА_11 не бачила, думала, що він поїхав додому. ОСОБА_9 побув у неї ще близько години і пішов. Вранці вона побачила у вікно на вулиці біля двору сусідів та ОСОБА_11 .. Вийшла до них, ОСОБА_11 сидів на дорозі і курив, у нього була розбита голова. На дорозі, по його шляху була кров. Сусіди питали ОСОБА_11 про те, чи його побили, на що він відповів, що його ніхто не бив. Свідок повністю підтвердила свої показання і механізм нанесення тілесних ушкоджень, відтворений нею під час слідчого експерименту. Ствердила, що ОСОБА_9 наніс удар ОСОБА_11 не рукою, а ногою. Поведінку ОСОБА_9 пояснила тим, що він тоді був випивший. Агресивна поведінка у нетверезому стані для нього характерна. Тверезий він би такого не зробив. Повідомила, що під час спільного проживання з ОСОБА_9 він застосовував до неї фізичне насильство, вона зверталась з цього приводу до правоохоронних органів, на нього складали протоколи, штрафували. Водночас зауважила, що того дня ОСОБА_9 її не бив.

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого за повідомленням від 05.10.2023 того ж дня о 22:26:38 внесено відомості до ЄРДР за №0004793 із правою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.2 ст. 121 КК України (а.с.77);

- протоколом огляду місця події від 05.10.2023 з ілюстративною таблицею, згідно з яким у період часу з 16:00 год. до 16:45 год. в присутності двох понятих було проведено огляд ділянки території на узбіччі дороги «Тараща-Троїцьке». Зафіксовано на указаній ділянці на узбіччі припаркований автомобіль ШМД марки «Ford Transit» д.н.з. НОМЕР_1 . Праві грузові дверцята на момент огляду відчинені. В подальшому в ході огляду в кузові автомобіля на ношах-каталках виявлено труп ОСОБА_11 , 1975 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 . Труп лежить в положенні на спині обличчям догори. … трупне задубіння відсутнє. Тіло зберігає тепло в пахових ділянках. … Ушкодження: на лобі численні садна невизначеної форми з коричнюватим западаючим дном. На повіках лівого ока синець невизначеної форми синюшного кольору. Аналогічного характеру синець на підборідді. На задній поверхні правого ліктьового суглобу численні садна аналогічного характеру. Аналогічного характеру садна на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на передній поверхні правого та лівого колінного суглобу. На потилиці праворуч та тім`яній ділянці припухлості м`яких тканин на фоні якої садно невизначеної форми. Очі трупа, закриті, кістки черепа носа на дотик цілі. Кістки кінцівок на дотик цілі. При пальпації грудної клітини крепітація не визначається. Також поряд з трупом виявлено гаманець коричневого кольору з трьома банківськими купюрами, грошовими коштами в сумі 200 грн, 2 перепустки на ім`я ОСОБА_15 , візитки, мобільний телефон марки «Sony» чорного кольору, барсетка сірого кольору (а.с.78-90).

На ілюстраціях №№ 9, 10 до цього протоколу огляду міститься зображення загального вигляду обличчя трупа ОСОБА_11 та садна в області лівого ока трупа; на ілюстрації № 12 міститься зображення загального вигляду битої рани на потиличній частині голови трупа (а.с.86, 87).

- протоколом огляду від 05.10.2023 з ілюстративною таблицею, згідно з яким у період часу з 17:20 год. до 18:10 год. в присутності двох понятих проводився огляд вкритої бруківкою ділянки дороги по АДРЕСА_2 , на якій виявлено сім плям бурого кольору, зовні схожих на кров, поряд з якими розміщені криміналістичні номерки з відповідною нумерацією. Вищевказані плями різних розмірів та форми (а.с.91-98);

- протоколом огляду місця події від 05.10.2023 з ілюстративною таблицею, згідно з яким у період часу з 20:05 год. до 21:00 год. з дозволу та за участю власника ОСОБА_10 , в присутності двох понятих було проведено огляд територія садиби, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Територія садиби частково огороджена. На території садиби знаходиться одноповерховий цегляний будинок. Перед входом до будинку знаходиться бетонна відмостка, вкрита килимом. На вказаному килимі на відстані близько 1,2 м виявлено плями речовини бурого кольору невизначеної форми, з якої здійснено змив, який упаковано до паперового конверту. Прохід до будинку здійснюється через металеві двері, які на момент огляду відчинені. Далі знаходиться кімната №1 (веранда), в якій зліва знаходиться стіл, диван, прямо знаходиться стілець, підлога вкрита килимами. Далі з кімнати № 1 знаходиться кімната № 2 (коридор), в якій зліва знаходиться газовий котел та димоход. Далі прямо знаходиться кімната № 3 (кухня), в якій справа знаходиться кухонна стінка, стілець з відром, зліва при вході знаходиться плита-піч, за якою стоїть відро зі сміттям, далі на відстані близько 0,5 м стілець, відро з рідиною, навколо відра мокрий килим. Далі стоїть дерев`яний стілець, над яким на стіні на висоті 117 см від підлоги виявлено змазану пляму речовини бурого кольору, зовні схожу на кров, з якої здійснено змив, який упаковано до паперового конверту. За стільцем також знаходиться металева труба опалення. Далі за стільцем знаходиться стіл зі стільцями, на якому стоїть стакан, чашка, ложки, сахарниця. Прямо знаходиться кухонна стінка з кухонною плитою. Навпроти стола стоїть два стільця, на одному з яких, лежить полотенце синього кольору з плямами бурого кольору (упаковано до паперового конверту). На відстані близько 70 см від першого стільця на килимі виявлено пляму бурого кольору, зовні схожу на кров, з якої здійснено змив, який упаковано до паперового конверту. Далі з кімнати № 3 знаходиться кімната № 4 (вітальня) обстановка в якій не порушена. Прямо знаходиться кімната № 5, 6 (спальні) обстановка в яких не порушена (а.с.99-114);

На ілюстрації № 14 до цього протоколу огляду міститься зображення загального вигляду плями столу, стільця та стіни з лівої сторони кухні, а на ілюстрації № 16 зображення плями бурого кольору на стіні з лівої сторони кухні (а.с. 109, 110).

- висновком експерта № 101 судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_11 , 1975 р.н., початої 05.10.2023 та закінченої 23.11.2023 судово-медичним експертом ОСОБА_16 , згідно з підсумками якого під час судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_11 встановлено, що:

*смерть ОСОБА_11 настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки головного мозку та стисненням головного мозку. На це вказують результати судово-медичного дослідження трупа: забійна рана голови зліва; крововиливи під оболонки головного мозку; кров в шлуночках мозку; нерівномірне кровонаповнення міокарда; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів; рідкий стан крові;

*тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови зліва, саден та синців на голові, обличчі, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, виявлені при судово-медичному дослідженні трупа, виникли від дії тупого предмета (ів), могли виникнути при падінні потерпілого з висоти зросту, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та не знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті;

* внутрішньочерепна травма, що потягла за собою смерть гр. ОСОБА_17 , утворилися від дії тупого предмета (ів) та не могла утворитися при падінні потерпілого з висоти власного зросту;

*внутрішньочерепна травма могла утворитися від прикладення сили у двох точках: передня поверхня голови зліва та потилична ділянка справа;

*внутрішньочерепна травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечна для життя в момент спричинення;

*після отримання внутрішньочерепної травми ОСОБА_11 міг виконувати активні дії (повзати, ходити), про що свідчить характер травми. Ступінь вираженості лейкоцитарної реакції в ушкоджених тканинах голови дозволяє судити, що міг пройти проміжок часу від 12 до 18 годин, про що свідчать результати судово-гістологічного дослідження трупа;

*при судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_11 етиловий спирт не виявлено (а.с.115, 116).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.10.2023 зі свідком ОСОБА_10 , що проводився за участю статиста ОСОБА_18 та особи, яка здійснювала відео-фіксацію ОСОБА_19 , з використанням технічних засобів фіксації «Panasonic HP Full HCV 260» з флеш-накопичувачем, із додатком СD-диском з відеозаписом цього слідчого експерименту ( а.с.117-120).

В ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 відтворила дії і обстановку події у приміщенні кухні її будинку, показавши, що в ніч з 04 на 05 жовтня 2023 року, коли вона сиділа на кухні з ОСОБА_11 , до неї прийшов ОСОБА_9 .. Свідок продемонструвала, як в ході сварки ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_11 , який сидів на стільці спиною до стіни, зупинився навпроти нього і з місця на відстані 1-1,5 м наніс правою ногою (передньою частиною стопи) удар по обличчю в область лівого ока ОСОБА_11 .. Удар був в ліву частину обличчя, від якого ОСОБА_11 вдарився задньою частиною голови (потилицею) об стіну та від чого його голова, обличчя повернулося в праву сторону, його правий профіль став паралельно до стіни, з носа виступила кров та він впав на підлогу по праву сторону відносно себе обличчям і верхньою частиною грудної клітки на відро з відходами. Впав на коліна, намагався підвестися, але це не виходило, ОСОБА_11 знову падав на землю. Вона витирала рушником ніс ОСОБА_11 від крові. Перед ним був виступ (піч) об кут якого він вдарився обличчям при спробах підвестися. Потім ОСОБА_11 схопився лівою рукою об кут тумби, об яку також вдарявся обличчям, якою саме частиною свідок не бачила, бо стояла позаду. Далі ОСОБА_11 виповз із кухні, інших дій, пов`язаних із нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , вона не бачила, вони з ОСОБА_9 услід за ним не пішли. Після цього вона побачила ОСОБА_11 вже вранці. Він сидів навприсядки на землі, у нього був синець під оком, голова розбита. Вона намагалась його підвести, але він не міг встати. ОСОБА_11 приїхав до неї у стані алкогольного сп`яніння, але вільно ходив. Коли сидів на стільці до удару був у розслабленому положенні;

- висновком експерта № 228/Д судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_11 , 1975 р.н., від 24.11.2023, згідно з яким встановлено, що смерть ОСОБА_11 , настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки головного мозку та стисненням головного мозку. Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 від 05.10.2023 покази останньої відображають механізм отримання внутрішньочерепної травми у ОСОБА_11 , яка виникла під час нанесення удару ногою ОСОБА_9 в обличчя та удару голови потерпілого потиличною ділянкою об стіну (а.с.121);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.10.2023 з підозрюваним ОСОБА_9 , за участю його захисника ОСОБА_20 , спеціаліста ОСОБА_21 та інших осіб, з використанням технічних засобів фіксації «Panasonic HP Full HCV 260» з флеш-накопичувачем «Мicro sol» на 16 Гб, відеозапис з якого доданий до протоколу на CD-диску (а.с.139-142).

В ході слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_9 відтворив дії і обстановку події та показав, що близько 23 год 04.10.2023 він прийшов за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_10 , двері йому відчинив ОСОБА_11 .. Він зайшов на кухню, ОСОБА_11 йшов позаду. Поки ОСОБА_9 з`ясовував у колишньої дружини місцезнаходження його родини, ОСОБА_11 сів на стілець і п`яний схилився на руки. ОСОБА_9 показав, як він відступив два кроки, і, розмовляючи з ОСОБА_11 про свою 13-річну дочку, «в цьому афекті» вдарив ОСОБА_11 правою ногою в ліву частину обличчя. Від удару ОСОБА_11 відхилився до стіни. На запитання слідчої про те, чи вдарився ОСОБА_11 головою об стіну ОСОБА_9 відповів: «Не знаю…ні». Потім говорив, що удару об стіну не було. Після цього показав і продемонстрував, як ОСОБА_11 встав після удару, але одразу впав спиною на відро, підвівся і пішов в іншу кімнату. Там він падав, він чув гуркіт. Бачив як ОСОБА_11 падав у веранді, а потім пішов на вулицю. В подальшому побачив ОСОБА_11 зранку на вулиці, він сидів біля двору, у нього був синець. Його забрала швидка. Після того він його не бачив.

- висновком експерта № 227/Д судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_11 , 1975 р.н., від 24.11.2023, згідно з яким встановлено, що смерть ОСОБА_11 , настала від внутрішньочерепної травми з крововиливами під оболонки головного мозку та стисненням головного мозку. Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 12.10.2023 покази останнього частково відображають механізм отримання внутрішньочерепної травми у ОСОБА_11 .. Внутрішньочерепна травма, що потягла за собою смерть ОСОБА_11 , не могла бути отримана при падінні з висоти власного зросту (а.с.143).

Суд визнає усі вищенаведені докази, що надані стороною обвинувачення, належними, допустимими, достовірними, достатніми і такими, що в повному обсязі підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину. В ході судового розгляду обвинувачений та його захисник погодилися з наданими доказами з точки зору їх допустимості та належності, будь-яких клопотань з цього приводу суду не заявляли.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_13 передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів в інших учасників судового провадження не виникало зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості, не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.

Отже, приведеними вище доказами беззаперечно підтверджується факт нанесення ОСОБА_9 правою ногою одного удару в область лівого ока ОСОБА_11 , від чого останній вдарився об стіну потиличною ділянкою голови справа, чим ОСОБА_9 спричинив тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 у вигляді внутрішньочерепної травми з крововиливом під оболонки головного мозку та стисненням головного мозку, від чого в подальшому настала смерть останнього.

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд виходить з оцінки його показань в судовому засіданні в сукупності з вищевказаними дослідженими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.

Обвинувачений, не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, визнає, що в день події між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_10 відбувся словесний конфлікт, в який втрутився ОСОБА_11 , що викликало у нього обурення. При цьому обвинувачений стверджує, що це спонтанне обурення, на додачу до існуючої тривалої неприязні до потерпілого, призвели до того, що він наніс лівою рукою удар в обличчя ОСОБА_11 .. Захист вважає, що такі дії обвинуваченого не є заподіянням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень і від цих дій не могла наступити смерть ОСОБА_11 ..

Однак, така позиція захисту і наведена обвинуваченим у судовому засіданні версія подій повністю спростовуються сукупністю всіх вищенаведених доказів. Так, твердження обвинуваченого про те, що він наніс потерпілому удар в обличчя лівою рукою є об`єктивно неспроможним, оскільки судом достеменно встановлено з усіх досліджених доказів, що удар був завданий в ліву сторону обличчя в ліве око ОСОБА_11 .. За встановлених обставин, наведений обвинуваченням механізм завдання тілесного ушкодження - лівою лукою в ліву частину обличчя є вкрай сумнівним. Твердження обвинуваченого про те, що від завданого ним удару ОСОБА_11 не бився потилицю об стіну, а тілесні ушкодження, внаслідок яких наступила смерть потерпілого, він отримав від неодноразових падінь через стан сильного алкогольного сп`яніння, - повністю спростовується висновками судово-медичних експертиз та поясненнями судово-медичного експерта ОСОБА_16 , допитаного в судовому засіданні.

Так, експерт ОСОБА_16 , який проводив судово-медичні експертизи № 101, 228/д та 227/д, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, в судовому засіданні повністю підтвердив свої висновки. Пояснив, що внаслідок удару потерпілий ОСОБА_11 отримав травму голови у двох точках: безпосереднє місце прикладення сили і вторинна точка прикладення сили, що призвела до крововиливу під оболонки головного мозку із подальшим стисненням головного мозку в черепній коробці, що і призвело до смерті. Зауважив, що удар був достатньо сильний. Стан алкогольного сп`яніння погіршує руйнівні процеси в головному мозку, людина в такому стані не амортизує удар, не має належної координації. Тому у разі перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння під час нанесення йому відповідного удару цей стан посилює негативні наслідки від удару для його головного мозку. Потерпілий падав після удару саме внаслідок отриманої черепно-мозкової травми. Відповідаючи на запитання зазначив, що дійсно, під час токсикологічного дослідження в крові трупа ОСОБА_11 етиловий спирт не виявлено. Пояснив це досить великим проміжком часу, що минув після вживання алкоголю до настання смерті, за який етиловий спирт міг вийти з організму ОСОБА_11 .. Оскільки потерпілий міг жити з отриманою травмою досить тривалий час чим раніше була б надана йому медична допомога, тим вищі шанси вижити. Однак, на тяжкість отриманих ним тілесних ушкоджень це не впливає. Експерт повторно звернув увагу на те, що потерпілий не міг отримати тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, що потягла за собою його смерть, з висоти власного зросту. Механізм отримання потерпілим внутрішньочерепної травми, що наведений свідком ОСОБА_10 повністю правдивий, а механізм, наведений обвинуваченим під час слідчого експерименту лише частково відповідає дійсності.

Виходячи з досліджених судом наведених вище висновків експертиз у сукупності з даними, зафіксованими в протоколах слідчих експериментів зі свідком ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_9 , протоколів огляду місця події з відповідними ілюстративними таблицями, суд приходить до однозначного висновку, що тяжке тілесне ушкодження у виді внутрішньочерепної травми, що потягла за собою смерть потерпілого ОСОБА_11 , не могло бути отримане ним при падінні з висоти власного зросту, а було завдане активною дією обвинуваченого, обумовленою прикладенням з його боку значної сили в результаті нанесення удару правою ногою в область лівого ока потерпілого, внаслідок чого останній вдарився потиличною ділянкою голови справа об стіну. Відтворений свідком ОСОБА_10 під час слідчого експерименту механізм заподіяння тілесного ушкодження повністю узгоджується з висновком експерта. Ці показання свідок повністю підтвердила в суді.

Крім того, частково відображають механізм отримання внутрішньочерепної травми у ОСОБА_11 і показання самого обвинуваченого ОСОБА_9 , надані і продемонстровані ним на місці під час слідчого експерименту. Суд критично ставиться до тверджень обвинуваченого, озвучених у судовому засіданні, про учинений на нього працівниками поліції тиск під час проведення цього слідчого експерименту. Так, як підтвердив в суді ОСОБА_9 , під час цієї слідчої дії був присутній його захисник. З дослідженого в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту за участю обвинуваченого судом не встановлено жодного тиску чи будь-якого стороннього впливу на ОСОБА_9 , останній поводив себе спокійно, не нервував, вільно і самостійно розповідав і показував на місці ті обставини, які сам вважав за потрібне. Зауважень до слідчої дії ні обвинувачений, ні його захисник не висловлювали. Скарг на неправомірні дії працівників поліції не подавали. Водночас, обвинувачений відмовився озвучувати в судовому засіданні прізвища тих працівників поліції, які, за його твердженням, чинили щодо нього неправомірні дії.

На підставі наведеного суд розцінює озвучену обвинуваченим в судовому засіданні версію як його стратегію захисту, що спрямована на уникнення відповідальності за скоєний злочин. При цьому, така версія є вочевидь надуманою і голослівною.

З аналізу показань обвинуваченого, наданих ним під час слідчого експерименту на стадії досудового розслідування, та його показань, наданих суду, суд висновує, що озвучена ОСОБА_9 в судовому засіданні версія подій не узгоджується з дослідженими доказами і установленими судом обставинами. Натомість, продемонстрований обвинуваченим під час слідчого експерименту механізм нанесення тілесних ушкоджень, де він визнає факт нанесення удару правою ногою в область лівого ока ОСОБА_11 , - в цій частині повністю узгоджується з рештою доказів.

Тому суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_9 і сприймає їх як намагання підшукати правдоподібнішу версію подій задля уникнення відповідальності за скоєний злочин.

Разом з тим, оцінюючи показання свідка обвинувачення очевидиці подій ОСОБА_10 , суд не вбачає жодних підстав ставити ці показання під сумнів, оскільки її показання були послідовними, незмінними, логічними й узгоджувалися як між собою, так і з іншими дослідженими доказами, в тому числі з висновками експертиз та протоколами слідчих дій.

Суд ураховує, що як сам обвинувачений, так і свідок ОСОБА_10 підтвердили в судовому засіданні, що того дня потерпілий ОСОБА_11 перебував у стані досить сильного алкогольного сп`яніння, водночас, почувався нормально, вільно рухався, ходив. Проблеми з координацією рухів (падіння) почалися у потерпілого саме після нанесення ОСОБА_9 удару ногою в область голови потерпілого. В цьому аспекті суд приймає до уваги пояснення експерта про те, що порушення координації рухів, постійні падіння ОСОБА_11 і неможливість втриматись на ногах є наслідком саме отримання останнім внутрішньочерепної травми, що утворилася від прикладення сили у двох точках: передній поверхні голови зліва та потиличній ділянці справа. Після отримання цієї травми ОСОБА_11 міг функціонувати досить тривалий час - від 12 до 18 годин, про що вказано у висновку.

Зважаючи на наведене, суд не погоджується з твердженнями сторони захисту про відсутність доказів на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_9 та вважає, що докази у даному кримінальному провадженні у своїй сукупності беззаперечно, на думку суду, свідчать про вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину. При цьому суд виходить з того, що КПК України не містить виключної вимоги щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі лише прямих доказів, у КПК України відсутня заборона щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності, зокрема й непрямих доказів, які, хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Так, норми статті 94 КПК України визначають, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Як засвідчує судова практика, доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи (зокрема, постанова Верховного Суду від 06.04.2021 р. у справі № 364/439/18).

Відтак, невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 суд розцінює як його намагання уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки його вина доведена сукупністю наведених вище доказів.

Суд висновує, що з механізму нанесення тілесного ушкодження, його локалізації в область голови, сили нанесеного удару - вбачається умисел обвинуваченого на нанесення потерпілому удару невизначеної сили.

У цьому контексті суд виходить із правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 28 травня 2015 року у справі № 5-25кс15. Зокрема, якщо, цілеспрямовано наносячи удар, особа не конкретизує у своїй свідомості, яку саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично спричинено ним потерпілому, то в цьому випадку така особа діє з невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого вона хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди. У таких випадках винувата особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

Таке поєднання умислу і форми вини вказує на необхідність кваліфікації дій ОСОБА_9 саме за ч.2 ст. 121 КК України.

ОСОБА_9 вчинив злочин з кваліфікуючими наслідками, суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений прямий наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один - похідний наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого полягає лише в необережній формі вини - злочинній недбалості.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_9 повністю охоплюються диспозицією ч. 2 ст. 121 КК України, як завдання умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 ..

Даючи правову оцінку діям ОСОБА_9 з огляду на пред`явлене обвинувачення, а також аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу підсудного при скоєнні злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховує при цьому поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, предмет конфлікту, що став підґрунтям для подальших дій обвинуваченого, спосіб та знаряддя вчинення злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, ставлення до наслідків злочину і приходить до переконання, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду цього кримінального провадження, його дії правильно кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Таким чином, зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, і кваліфікує такі дії за частиною 2 статті 121 КК України.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставин, що згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, досудовим розслідуванням і судом не встановлено. Суд не приймає до уваги посилання захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_9 є батьком чотирьох неповнолітніх дітей, оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження цих обставин - ОСОБА_9 не вказаний батьком дітей у відповідній графі свідоцтв про народження, копії яких надано захистом (а.с.176-179).

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, судом згідно статті 67 КК України визнається вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

5. Мотиви призначення покарання

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому ОСОБА_9 максимальне покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк десять років. Потерпілий підтримав цю позицію прокурора.

За п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий умисний закінчений злочин проти життя та здоров`я особи, посягнувши тим самим на найвищу в Україні соціальну цінність, гарантовану ст.ст. 3, 27 Конституції України. Судом також ураховуються наслідки, які настали від вчинення злочину, у вигляді смерті потерпілого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжує покарання, бере до уваги особу винного, який свою вину не визнав, його позицію в суді, спрямовану на підшукування правдоподібної версії для уникнення відповідальності за скоєне, також суд враховує позицію потерпілого, який просив застосувати до обвинуваченого найсуворіше покарання у виді максимального строку позбавлення волі, а також приймає до уваги те, що ОСОБА_9 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти життя і здоров`я особи (а.с.161), на підставі положень ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, з обліку в Білоцерківському РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській області знятий (а.с.165), враховує задовільну характеристику Ківшоватського старостинського округу виконкому ТМР на обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно з якою останній проживає зі своєю співмешканкою ОСОБА_22 , на вихованні якої семеро дітей, чотирьом із них він є батьком, але мати яких офіційно є одинокою. Останнім часом ОСОБА_9 займається вихованням ще однієї своєї дитини ОСОБА_23 , мати якої ОСОБА_10 зловживає спиртними напоями і веде розпусний спосіб життя. ОСОБА_9 офіційної роботи не має, раніше вживав спиртні напої (а.с.166). На диспансерному обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває (а.с.167, 168). За висновком судово-психіатричного експерта № 485 від 18.10.2023 ОСОБА_9 у період вчинення інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_9 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. За своїм психічним станом на даний час він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує. У ОСОБА_9 виявлені ознаки психічних поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, проте, він перебуває у стані ремісії і не потребує лікування з приводу цього захворювання. Клінічних ознак наркотичної залежності не виявлено (а.с.156, 157 та на зворотах).

Встановлені судом обставини дають суду підстави вважати, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Дії, передбачені частиною 2 статті 121 КК України, караються позбавленням волі на строк від семи до десяти років.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в середніх межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України. Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_9 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 69, 75 КК України з огляду на наведені вище обставини суд не вбачає.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не завдана.

Питання щодо стягнення процесуальних витрат на користь держави відповідно до ст.124 КПК України суд не вирішує по причині їх відсутності.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Арешт майна підлягає скасуванню згідно з вимогами ч. 4 ст. 174 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою суд вважає необхідним залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більш ніж на 60 днів згідно зі ст. 197 КПК України.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк призначеного судом покарання ОСОБА_9 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з моменту затримання та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (справа № 357/12145/23), тобто з 05 жовтня 2023 року по дату набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Керуючись статтями 50, 63, 65-67, ч.5 ст.72, ч.2 ст.121 КК України, ст.ст. 84-86, 91-94, 100, 174, 176-178, 183, 197, 337, 368-371, 373, 374, 376, 392-395, 532 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05 жовтня 2023 року по дату набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 залишити попередній - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більш ніж на 60 днів, тобто до 24.02.2024 включно.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року (ЄУН №357/12145/23, провадження № 1-кс/357/2514/23) на майно, тимчасово вилучене 05.10.2023 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: рушник синього кольору зі слідами РБК, а також на майно, тимчасово вилучене 05.10.2023 в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_9 , а саме: штани спортивні темно-сірого кольору та кофту темно-сірого кольору.

Речові докази:

гаманець коричневого кольору, мобільний телефон марки «Sony» чорного кольору, чоловічу барсетку сірого кольору, які за розпискою від 12.10.2023 були передані батьку потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_14 , - після набрання вироком законної сили залишити у потерпілого ОСОБА_14 ;

рушник синього кольору зі слідами РБК на кухні, який поміщений до паперового конверту з відповідними написами, що направлений до Київського НДЕКЦ МВС України для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи за постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 17.10.2023 - після проведення експертизи та після набрання вироком законної сили знищити;

штани спортивні темно-сірого кольору та кофту темно-сірого кольору, які поміщені до картонної коробки, опечатані биркою з відповідними написами, що направлені до КЗ КОР «Київське обласне бюро СМЕ» для проведення судово-імунологічної експертизи за постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 16.10.2023 - після проведення експертизи та після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та іншим учасникам судового провадження.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Вирок проголошено 27.12.2023 негайно після виходу суду із нарадчої кімнати.

Головуюча суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_24