Справа № 308/1742/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 ,за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_4 , на рішення про видачу (екстрадцію) особи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на рішення про видачу (екстрадцію) особи.

У своїй скарзі вказує, що 11.01.2024 ОСОБА_7 , який утримується в ДУ «Закарпатська УВП (№ 9) під екстрадиційним арештом на підставі запиту Чеської Республіки, у присутності свого представника - адвоката ОСОБА_4 , отримав копію наказу Міністерства юстиції України, дата й номер не вказані (електронна копія засвідчена 25.12.2023) про його видачу (екстрадицію) з України до Чеської Республіки. Наказ видано на підставі висновку Департаменту міжнародного співробітництва та представництва від 20.12.2023. Вказаний наказ вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Так, у листопаді 2023 року громадянин Чеської Республіки ОСОБА_7 подав через адміністрацію ДУ «Закарпатська УВГІ (№ 9)» звернення до ГУ ДМС в Закарпатській області з заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 18.12.2023 ОСОБА_8 надійшов лист-відповідь ГУ ДМС в Закарпатській області № С36/6/2101-23/2101.7/250-23 від 12.12.2023, яким йому повернули вказану вище заяву з матеріалами без її розгляду та оформлення документів щодо надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, чим фактично прийняли рішення про відмову в її задоволенні. Вищевказані бездіяльність та дії ОСОБА_7 оскаржив в судовому порядку. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 260/139/24 (докази додаються). Наразі справа розглядається судом. З огляду на це, повідомляє, що зовсім нещодавно ОСОБА_7 переніс інфаркт міокарда, що мало наслідком операцію на серці, проведення коронаровеш рикулографії та стентування ПМША. У зв`язку з цим, стан його здоров`я наразі є незадовільним та не рекомендовано його транспортування, так само як будь-які фізичні навантаження, в тому числі навіть піші прогулянки. Повідомляє, що адвокатом направлено до Міністерства юстиції України клопотання про відстрочення фактичної передачі (екстрадиції) ОСОБА_9 до Чеської Республіки. Дане питання наразі не вирішено.

На підставі наведеного, просить скасувати рішення про видачу (екстрадицію) громадянина Чеської Республіки ОСОБА_9 , а саме: скасувати наказ Міністерства юстиції України «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 з України до Чеської Республіки для виконання вироків судів», дата й номер видачі не вказані, виданий на підставі висновку Департаменту міжнародного співробітництва та представництва Мін`юсту від 20.12.2023.

Скаржник та представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримали та просили задовольнити таку.

Прокурор в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги.

Заслухавши скаржника, представника скаржника, прокурора, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено в судовому засіданні, що на підставі висновку Департаменту міжнародного співробітництва та представництва від 20.12.2022 видано Наказ Міністерства юстиції України від 25.12.2023 заступником ОСОБА_10 , згідно з яким наказано видати громадянина Чеської Республіки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з України до Чеської Республіки для виконання покарань у виді 10 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Районного суду м. Злін від 29.02.2016, з урахуванням постанови Районного суду м. Злін, від 26.07.2018 та Обласного суду м. Брно від 18.09.2018, та 300 днів позбавлення волі призначеного судом м. Прага 4 від 21.11.2017, з урахуванням постанови Окружного суду м. Прага від 13.10.2022 та постанови Міського суду м. Прага, від 29.11.2022.

Згідно з висновком до даного наказу від 20.12.2023 вказано, що згідно з інформацією Державної міграційної служби України від 10.11.2023 ОСОБА_7 статус біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував; зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку місця проживання не значиться; з питань набуття і громадянства України в установленому порядку не звертався. Відповідно до листа ГУ ДМС в Закарпатській області від 21.11.2023 громадянин Чеської Республіки ОСОБА_7 17.11.2023 звернувся з письмовою заявою про визнання біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. Листом ГУ ДМС в Закарпатській області від 13.12.2023 повідомлено, що вказана заява, яка надійшла до ГУ ДМС у Закарпатській області через посадову особу ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», не розглядалась і рішення за заявою не приймалось, оскільки заявник не прибув особисто для її розгляду та порушено строк подачі після прибуття в Україну, про що його письмово поінформовано.

Згідно заяви-анкети про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 01.11.2023 ОСОБА_7 просив визнати його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Як вбачається з листа Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, адресованого громадянину Чеської Республіки ОСОБА_8 від 12.12.2023, останньому повернуто надіслані матеріали щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду ОСОБА_7 звернувся з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до вимог ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за скоєння правопорушення.

Згідно ст. 12 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957 р., ратифікованої із заявами і застереженнями Законом N 43/98-ВР (43/98-ВР) від 16.01.98 року запит, інші шляхи передачі запитів можуть бути встановлені за прямою згодою між двома або декількома Сторонами виданої відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої Сторони.

Згідно з вимогами ст. 56 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року» договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбачених цією Конвенцією, за вимогою видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення їх до кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Гарантоване ст. 55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Як визначено у ч. 1 ст. 554 КПК України, отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України - видача особи (екстрадиція) - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 541 КК України, екстрадиційна перевірка це діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

Частиною 1 статті 589 КПК України передбачений перелік підстав, які перешкоджають видачі особи іноземній державі, зокрема у разі, якщо: особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 590 КК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Згідно ч. 1 ст. 591 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою, крім випадку, передбаченого статтею 588 цього Кодексу. Якщо до особи застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, скарга на рішення про видачу такої особи (екстрадицію) може бути подана до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідний центральний орган України.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію), відтак, у слідчого судді відсутні підстави вважати проведену перевірку неналежною та незаконною.

На час прийняття наказу Міністерства юстиції України про видачу ОСОБА_3 з України до Чеської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності був факт звернення останнього до міграційної служби про надання йому статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту та відповідне рішення з цього приводу ще не прийнято компетентним органом у встановленому законодавством порядку, оскільки рішення яким громадянину Чеської Республіки повернуто матеріали про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оскаржено до Закарпатського окружного адміністративного суду та на час розгляду скарги, рішення не прийнято. Отже, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 591 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що наказ про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 є передчасним та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 587, 589, 590, 591 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє представник адвокат ОСОБА_4 , на рішення про видачу (екстрадцію) особи задовольнити.

Скасувати наказ Міністерства юстиції України «Про видачу (екстрадицію) Петра Стоя з України до Чеської Республіки для виконання вироків судів» від 25.12.2023, виданий на підставі висновку Департаменту міжнародного співробітництва та представництва Міністерства юстиції України від 20.12.2023.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали складено 05.02.2024.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1