Справа № 171/2307/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого професійну (професійно-технічну) освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 07.07.2004 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 115, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі. 30.01.2012 звільнений умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 28 днів.

- 15.12.2014 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

- 13.05.2020 вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

- 03.07.2020 вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 15.05.2023 з Софіївської виправної колонії Дніпропетровської області № 45, по відбуттю строку покарання.

- 30.11.2023 вироком Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000257 від 23.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000257 від 23.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засідання заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб з метою забезпечення швидкого, повного, неупередженого та об`єктивного розгляду кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що ОСОБА_5 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року № 451/2023.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ленінське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, маючий професійну (професійно-технічну) освіту, офіційно не працює, не одружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не маючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий.

З огляду на викладене, існують передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики щодо виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та може: переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, наявна обґрунтована необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід. Додатково пояснив, що за місцем реєстрації, будинок повністю розрушений, непридатний для проживання. Він фактично мешкав зі своїм товаришем, точної адреси нажаль не пам`ятає.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заперечував на про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний західу вигляді цілодобового домашнього арешту, проте не зміг вказати за якої саме адресою встановити цілодобовий домашній арешт щодо обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Розглядаючи заявлене клопотання, суд послідовно враховує положення ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.

Відповідно до пункту 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України суд при вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зобов`язаний оцінити в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою (а це покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років позбавлення волі); наявність у обвинуваченого постійного місця роботи (відсутнє); наявність судимостей (раніше судимий за вчинення корисливих злочинів пов`язаних з насильством), ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, тощо.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що до обвинуваченого ОСОБА_5 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судом встановлено, що 06.11.2023 слідчим за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

Так, дії обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ленінське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, маючий професійну (професійно-технічну) освіту, офіційно не працює, не одружений, неповнолітніх дітей та інших осіб на утриманні не маючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України на наступних етапах досудового розслідування та судового розгляду.

Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості (рішення ЄСПЛ у справах «Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88 та «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).

Більше того, докази на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення надаються стороною обвинувачення до суду та, відповідно, оцінюються судом лише на стадії дослідження доказів, що також позбавляє суд навіть теоретичної можливості встановити обґрунтованість підозри на даній стадії провадження.

Що стосується ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності ( Becciev v.Moldova п. 58).

Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).

Так, суд вважає доведеним ризик переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки останній немає постійного місця роботи чи навчання, постійного джерела доходів не має, іншою суспільно корисною працею не зайнятий, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів для отримання матеріальних цінностей, необхідних для проживання.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вбачає даний ризик обґрунтованим, оскільки раніше неодноразово судимий, останній раз 30.11.2023 вироком Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Відтак, суд доходить переконання, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки:

- застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави так як цей запобіжний захід може спонукати його до вчинення інших кримінальних правопорушень;

- ОСОБА_5 не має грошових заощаджень або родичів, які могли б його матеріально забезпечити, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки не має фактичного місця проживання за яким можливо встановити більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, на переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не здатен забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Даних про те, що обвинувачений ОСОБА_5 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватися під вартою судом не встановлено.

Відтак, враховуючи заперечення, надані захисником підозрюваного, суд доходить переконання, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 182 КПК України суддя вважає за можливе встановити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. 00 коп.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- повідомляти суд та прокурора про зміну місця проживання та/або місця роботи.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість підстав для застосування запобіжного заходу, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, вислухавши думку учасників судового провадження щодо клопотання прокурора, суд прийшов до висновку про доцільність продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 214, 219, 331, 369, 371 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 15.03.2024 року.

Визначити розмір застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. 00 коп.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- повідомляти суд та прокурора про зміну місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі не з`явлення його за викликом до прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Строк дії обов`язків встановити до 15.03.2024 року.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1