В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001259 від 22.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород Закарпатської області, громадянки України, тимчасово непрацюючої, заміжньої, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, особи з інвалідністю II-групи, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, та востаннє, Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023 воєнний стан в Україні продовжується з 05:30 год. 18.08.2023 строком на 90 діб, тобто до 15.11.2023.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21 червня 2023 року близько 10 години 14 хвилини зайшла до магазину «Зіна», який розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковецької, 19.

Перебуваючи у приміщенні даного магазину, о 10 годині 15 хвилині ОСОБА_4 підійшла до касового прилавку на розрахунок, побачила мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 7», у прозорому силіконовому чохлі з блискітками, належний на праві власності гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився збоку з правої сторони на касовому прилавку, після чого у ОСОБА_4 виник протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяла вищезазначений мобільний телефон, поставила його до задньої кишені своїх штанів, та о 10 годині 16 хвилині покинула приміщення магазину, маючи реальну можливість розпорядитися даним мобільним телефоном.

Вказаними діями, ОСОБА_4 спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 3312,00 гривень.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що між ним як прокурором у вказаному кримінальному провадженні, та обвинуваченим за участі його захисника укладено угоду про визнання винуватості. Просив врахувати, речові докази повернуті потерпілому.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, разом із тим до матеріалів справи додано заяву від потерпілої про проведення підготовчого судового засідання, судового розгляду справи без її участі. Проти укладання угоди про визнання винуватості не заперечує.

Захисник обвинуваченої просив затвердити угоду.

Обвинувачена підтримала позицію захисника, просила затвердити угоду про визнання винуватості.

16.11.2023 прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001259 від 22.06.2023 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, з одної сторони (далі прокурор), та обвинуваченої у цьому кримінальному провадженні (далі обвинувачена) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з другої сторони, за участі захисника обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст. 468 470, 472 КПК України добровільно, тобто укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, за ініціативою прокурора уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди про визнання винуватості від 16.11.2023, обвинувачена ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Також, на підставі ч. 4 ст. 469 КПК України прокурором отримано письмову згоду від потерпілого на укладення угоди про визнання винуватості.

Згідно угоди, підписуючи угоду, сторони розуміють, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з вимогами ст. ст. 394 та 424 КПК України.

Сторони розуміють наслідки невиконання угоди, у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Крім того, згідно угоди обвинувачена розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 389-1 КК України, відповідно до якої умисне невиконання засудженим угоди про примирення або про визнання винуватості карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.

Сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням та встановити іспитовий строк з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені обвинуваченим та прокурором вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченої.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які, відповідно до ст. ст. 22, 26 КПК України, були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що її винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

При цьому, суд констатує факт, що стороною захисту під час підготовчого судового засідання не заявлялися клопотання щодо виклику свідків сторони захисту, витребування речей та документів, приєднання речей та документів в якості доказів.

Таким чином, обвинувачена була вільна у реалізації процесуальних прав сторони захисту.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченої, тобто не є наслідком застосування до неї насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому права передбачені вимогами ч.4 ст 474 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена прокурором у кримінальному провадженні, з одної сторони, та обвинуваченою у цьому кримінальному провадженні, з другої сторони, у присутності захисника, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_4 , діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, винуватість останньої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Окрім того, судом враховано позицію потерпілої в даному кримінальному провадженні, який в порядку абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, про що надала відповідну заяву, яка міститься у матеріалах справи.

Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: сприяння розкриттю кримінального правопорушення, на досудовому розслідуванні, шляхом надання правдивих показань, які є істотними для дослідження всіх обставин скоєння вказаного кримінального провадження, а також щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення; беззастережне визнання вини, щире каяття.

Обставини, що обтяжують його покарання, не встановлено, в обвинувальному акті не вказуються.

Суд враховує ставлення обвинуваченої ОСОБА_4 , до вчиненого кримінального правопорушення, а саме її щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Санкція частини 4 статті 185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України, належить до тяжких злочинів.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_4 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, та відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, призначає покарання необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує пом`якшуючі провину обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин які обтяжують покарання досудовим розслідуванням не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченоїта з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку, що обвинуваченій за вчинення злочину, належить призначити узгоджену сторонами міру покарання в угоді у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роки.

Разом із цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше не судима, має постійне місце проживання, заміжня, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, особа з інвалідністю II-групи, вважає за можливе її виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши їй покарання пов`язане з позбавленням волі, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження скоєння нею нових злочинів.

Суд вбачає за належне визначити їй узгоджену міру покарання в угоді та в порядку ч.3 ст. 75 КК України вважає за необхідне визначити обвинуваченій термін іспитового строку 1 рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 27.07.2023 № 219 обвинувачена ОСОБА_4 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизоафективного розладу, змішаного типу. Через наявний психічний розлад ОСОБА_4 не була здатна повною мірою цсвідломлювати свої дії та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння та у теперішній час. Застосування примуслових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує.

Згідно ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне на підставі ст.20 КК України визнати обвинувачену ОСОБА_4 обмежено осудною і врахувати цю обставину при призначенні їй покарання.

На підставі п.2 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочини у стані обмеженої осудності.

У відповідності до ч.2 ст.94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути застосовано судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Приписами ч.2 ст.504 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

На підставі наведеного, суд вважає, що узгоджена міра покарання в угоді може бути обвинуваченій призначена, а саме покарання у виді позбавлення волі, однак, враховуючи обставини справи, відомості про особу обвинуваченої, зазначені вище, суд, відповідно до вимог ст. 75 КК України, вважає можливим звільнити засуджену від відбування призначеного покарання, якщо вона на протязі визначеного судом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, та не застосувати відносно неї примусових заходів медичного характеру з урахуванням висновку судово-психіатричного експерта від 27.07.2023 № 219.

З урахування вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Клопотань про обрання запобіжного заходу або про продовження дії попередньої ухвали до суду не подавалось.

Долю речових доказу слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи, у розмірі 1195 гривень 00 копійок, у відповідності до ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16.11.2023 року укладену між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001259 від 22.06.2023 та обвинуваченою у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з другої сторони, за участі захисника обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст. 468 470, 472 КПК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 липня 2023 року на мобільний телефон темно-синього кольору марки «Redmi Note 7» в силіконовому чохлі прозорого кольору з блискітками ІMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який належить гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучений 21.06.2023 від гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речові докази:

мобільний телефон темно-синього кольору марки «Redmi Note 7», у силіконовому чохлі прозорого кольору з блискітками, ІMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який передано потерпілій ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, вважати повернутим потерпілій;

односторонній оптичний DVD-диск з маркуванням «Axent III CD-R» із відеозаписами, скопійованими з камери внутрішнього відео нагляду магазину «Зіна» за адресою: м. Ужгород, вул. Заньковенцької, 19, за період з 10 год. 14 хв. по 10 год. 16 хв. 21.06.2023, упакований до паперового конверту білого кольору, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, - зашити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із з ОСОБА_4 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1195 гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, його захиснику та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1