Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 516/170/23
Провадження №1-кп/523/745/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

12.01.2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Голопристанського відділу Скадовської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши за відсутності обвинуваченого (in absentia) у відкритому дистанційному судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в приміщенні суду, в спеціальному судовому провадженні, кримінальне провадження №0000256 від 15 липня 2022 року із звинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Скадовську Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, утримуючого неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

в с т а н о в и в:

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, російська федерація, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; №2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН: №2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року №3314 (XXIX) "Визначення агресії", серед іншого, вказано, що застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншої держави, застосування збройної сили державою першою всупереч Статуту ООН є перш за все свідченням акту агресії.

Будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави, або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини; застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що перебувають на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, всупереч умовам, передбаченим в угоді; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, регулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно наведеним вище актам.

Жодні міркування будь-якого характеру з політичних, економічних, військових чи інших причин не можуть бути виправданням агресії.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з статтями 1-2, 73, 132-134 Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України. Територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

З урахуванням викладеного на території України розпочався збройний конфлікт внаслідок акту агресії рф за наступних обставин.

Президент рф, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники вищого політичного керівництва рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року №36/103, від 16 грудня 1970 року №2734 (XXV) від 21 грудня 1965 року №2131 (XX), від 14 грудня 1974 року №3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

22 лютого 2022 року президент російської федерації направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року приблизно о 5 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

У подальшому збройні сили рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, вторглись на територію Україну шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно увійшли на територію Україну через державні кордони України в Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією при цьому нанесли ракетно-бомбові удари но військовим і цивільним об`єктам України, а також ввели на територію суверенної держави війська країни-агресора.

Таким чином, дії рф проти України, які тривають з 24 лютого 2022 року і до цього часу підпадають під всі пункти, передбачені ст. 3 Резолюції 3314, а тому кваліфікуються саме як акт агресії рф проти України.

У зв`язку з цим на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (з урахуванням змін, внесених указами Президента України), в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який триває до теперішнього часу.

У період з 24 лютого 2022 року і д теперішнього часу більшу частину Херсонської області захоплено представниками зс рф та на даний час відповідна частина території України, у тому числі, населені пункти м. Скадовськ та Скадовський район Херсонської області знаходяться під тимчасовою окупацією держави - агресора.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року», Скадовська міська територіальна громада Херсонської області внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та не виключалась з нього в наступних його редакціях.

З метою набуття російською федерацією суверенних прав на тимчасово окуповану територію Скадовської міської територіальної громади Херсонської області невстановленими представниками держави-агресора - російської федерації утворено Скадовський муніципальний округ та військово-цивільну адміністрацію округу.

Громадянин України ОСОБА_5 , будучи радикально налаштованим до діючої легітимної влади в Україні, у травні 2022 року, більш точної дати не встановлено, перебуваючи у м. Скадовську Херсонської області, достовірно знаючи, що військовослужбовці російської федерації окупували частину області, у тому числі Садовський район та м. Скадовськ, та продовжують окупаційну діяльність на території України, не маючи до цього будь якого досвіду роботи в органах влади та місцевого самоврядування, реалізуючи свої політичні амбіції, вступив у злочинну змову з невстановленими представниками держави-агресора та добровільно зайняв посаду першого заступника голови у незаконному та підконтрольному представникам російської федерації органі влади - Військово-цивільній адміністрації Скадовського району, створеному на тимчасово окупованій території Скадовської міської територіальної громади.

Починаючи з червня 2022 року, використовуючи незаконно набуті повноваження першого заступника голови незаконного органу влади, діючи умисно, від імені Військово-цивільної адміністрації Скадовського району та в інтересах держави - агресора, за силової підтримки збройних сил держави-агресора, проводить «офіційні» зустрічі із делегаціями посадовців з російської федерації, надає російським засобам масової інформації інтерв`ю, у яких публічно схвалює дії окупаційної влади та збройних сил російської федерації, здійснює активну діяльність по підбору працівників та персоналу до зазначеного окупаційного органу влади, та підпорядкованих йому установ і організацій.

Вина обвинуваченого у вчиненому доводиться наступними доказами.

Свідок ОСОБА_6 в суді показав, що до 17 вересня 2022 року проживав в окупованому м. Скадовську, де він, будучи раніше призначеним українською владою на посаду директора, фактично керував комунальним підприємством «Водне господарство» Скадовської міської ради. В один із днів до його робочого місця приїхав ОСОБА_5 та показав якийсь письмовий документ за підписом ОСОБА_7 про призначення обвинуваченого на посаду заступника голови так названої військово - цивільної адміністрації Скадовського району. В подальшому обвинувачений, виконуючи такі обов`язки, вимагав від свідка здійснити працівниками та засобами водоканалу покіс трави в м. Скадовську, а згодом і перереєструвати очолюване свідком підприємство в м. Херсоні за російським податковим законодавством, зволікання у чому призвело до фактичного зміщення ОСОБА_6 окупаційною владою з посади керівника водоканалу 04 липня 2022 року.

Свідок ОСОБА_8 в суді показав, що до 09 вересня 2022 року він проживав в окупованому м. Скадовську, де в один із днів травня супроводжував свою дружину - керуючу місцевим відділенням «Ощадбанку, до робочого місця ОСОБА_5 - приміщення районної адміністрації, куди її було викликано обвинуваченим. В його присутності ОСОБА_5 розпорядився дружині свідка вирішити з юристом окупаційної адміністрації питання передачі представникам російської федерації приміщення та майна відділення банку.

Свідок ОСОБА_9 в суді показала, що в червні 2022 року вона, отримавши від ОСОБА_5 , який в окупаційній адміністрації Скадовського району обіймав посаду першого заступника керівника, погрозу особистого знищення за відмову працювати в такій адміністрації, вимушена була за актом передати комісії, під головуванням саме обвинуваченого, будівлю та інші балансові матеріальні цінності очолюваного нею місцевого відділення «Ощадбанку».

Свідок ОСОБА_10 в суді показав, що він, будучи особисто знайомим з колишнім односельцем ОСОБА_5 , в травні місяці 2022 року, перебуваючи в м. Скадовську, випадково зустрівся з обвинуваченим на вулиці. При цьому ОСОБА_5 йому повідомив, що працює у військово - цивільній адміністрації району та запропонував свідку, за його сприянням, отримати офіційну роботу від окупаційної влади, на що той відмовився. Свідок також показав, що в мережі Інтернет бачив якісь відеосюжети, де ОСОБА_5 , як представник окупаційної адміністрації, давав інтерв`ю з приводу проведеної роботи із знищення написів проукраїнського змісту на стінах будівель.

Свідок ОСОБА_11 показав, що знає ОСОБА_5 як однокласника свого брата. До окупації обвинувачений здійснював підприємницьку діяльність із виготовлення та продажу крупи, а потім зайнявся більш вигідною реалізацією медикаментів. Свідок неодноразово бачив обвинуваченого в центральній частині м. Скадовська, коли той, обіймаючи другу за повноваженнями посаду в окупаційній районній адміністрації, супроводжував російських військових по місту, щось їм розповідав. Свідку також відомо, що ОСОБА_5 підшукував у знайомих їм підприємців будинки чи пансіонати для розквартирування військовослужбовців рф та російських спеціалістів. Свідок також зазначає, що одного разу ОСОБА_5 , через його куму, пропонував свідку отримати перепустку для проїзду через російський блокпост (т.2 а.п.29-37).

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожен окремо, додатково пояснили, що ОСОБА_5 , на їх думку, в своїй діяльності на окупаційну владу не діяв під будь - яким примусом, тобто добровільно підтримував державу - агресора.

Відповідно до змісту протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожен окремо, за загальними рисами обличчя, розрізом очей, формою носу, губ, зачіскою впізнали ОСОБА_5 , як особу, про яку надавали відповідні показання під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні (т.1 а.п.216-229).

Як вбачається із змісту особової картки Державної міграційної служби України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 25 липня 2012 року Скадовським РВ УМВС України в Херсонській області (т.1 а.п.176-177).

За дорученням слідчого №71/22/1/109-1138 від 13 лютого 2023 року оперуповноваженим оперативного підрозділу під протоколи оглянуто відкриті ресурси мережи Інтернет та встановлено:

- 20 липня 2022 року - публікацію з програми Телеграм, ресурсу «Скадовськ.Citу», датовану 14 липня 2022 року, із змісту якої вбачаються обставини прийняття адміністрацією Скадовської міської ради делегації одного із міністерств Кабардино - Балкарії рф з питань співробітництва та вирішення інфраструктурних проблем міста, а також питання проведення референдуму; на здійснених скриншотах виявлено фотографічне зображення ОСОБА_5 у складі адміністрації міста під керівництвом російської окупаційної влади;

- 29 липня 2022 року - публікацію з програми Телеграм, ресурсу «ВГА Скадовского района», датовану 28 липня 2022 року, із змісту якої вбачаються обставини прибуття до Скадовського району офіційної делегації, очолюваної головою Кабардино - Балкарської республіки рф, для надання допомоги мешканцям району, під час чого відбулось обговорення питань з місцевим керівництвом м. Скадовська та Скадовського р-ну, якій було поставлено цілі, завдання та шляхи їх вирішення; на долученому до цієї публікації відеозаписі виявлено присутність ОСОБА_5 у складі місцевої адміністрації російської окупаційної влади, який спілкується із прибулою делегацією;

- 17 серпня 2022 року - публікацію з програми Телеграм, ресурсу «ВГА Скадовского района», без дати, із змісту якої вбачаються обставини відновлення роботи в Скадовському районі Херсонської області діяльності «Аэроклуба ДОСААФ», про що на льотному полі було обговорено між першим заступником Голови ВЦА Скадовського району ОСОБА_5 та головою зазначеного аероклубу ОСОБА_12 ; на здійснених скриншотах виявлено фотографічне зображення ОСОБА_5 ;

- 18 серпня 2022 року - публікацію з програми Телеграм, ресурсу «ВГА Скадовского района», без дати, із змісту якої вбачаються обставини проведення місцевою владою, із залученням молоді, роботи із знищення написів проукраїнського змісту на стінах будівель м. Скадовська; на долученому до цієї публікації відеозаписі виявлено присутність ОСОБА_5 , який в якості представника місцевої адміністрації надає інтерв`ю про вищезазначену роботу (т.1 а.п.171-208).

Безпосереднім оглядом в судовому засіданні здійснених скриншотів та відеозаписів встановлено повну відповідність їх змісту результатам вищезазначених протоколів оглядів.

Як вбачається із висновку судової портретної експертизи від 01 березня 2023 року №СЕ-19/115-23/512-ФП: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зображений у відеозаписі з назвою: «video_2022-08-18_09-24-18.mp4» (здійсненому під час огляду 18 серпня 2022 року публікації з програми Телеграм, ресурсу «ВГА Скадовского района»), з 01 хвилини 05 секунди до 01 хвилини 20 секунди відеозапису (т.1 а.п.238-247).

На підставі сукупності досліджених доказів суд визнає доведеним, що громадянин України ОСОБА_5 , будучи радикально налаштованим до діючої легітимної влади в Україні, у травні 2022 року, більш точної дати не встановлено, перебуваючи у м. Скадовську Херсонської області, достовірно знаючи, що військовослужбовці російської федерації окупували частину області, у тому числі Садовський район та м. Скадовськ, та продовжують окупаційну діяльність на території України, не маючи до цього будь якого досвіду роботи в органах влади та місцевого самоврядування, реалізуючи свої політичні амбіції, вступив у злочинну змову з невстановленими представниками держави-агресора та добровільно зайняв посаду першого заступника голови у незаконному та підконтрольному представникам російської федерації органі влади - Військово-цивільній адміністрації Скадовського району, створеному на тимчасово окупованій території Скадовської міської територіальної громади.

Починаючи з червня 2022 року, використовуючи незаконно набуті повноваження першого заступника голови незаконного органу влади, діючи умисно, від імені Військово-цивільної адміністрації Скадовського району та в інтересах держави - агресора, за силової підтримки збройних сил держави-агресора, проводить «офіційні» зустрічі із делегаціями посадовців з російської федерації, надає російським засобам масової інформації інтерв`ю, у яких публічно схвалює дії окупаційної влади та збройних сил російської федерації, здійснює активну діяльність по підбору працівників та персоналу до зазначеного окупаційного органу влади, та підпорядкованих йому установ і організацій.

Зазначені дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.5 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації держави - агресора - російської федерації.

Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинуваченого процесуальні витрати на суму 3020,48 грн, пов`язані з проведенням в справі експертизи, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд констатує про відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_5 , як про особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, є розлученим, утримує неповнолітню дитину, не має офіційного працевлаштування в Україні, а також посередньо характеризується за місцем проживання.

На підставі викладеного, з урахуванням даних про особу винуватого, підвищеної суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, який посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави, відсутності обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, суд вважає, що зазначене не дозволяє застосувати до ОСОБА_5 положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України, а також обумовлює його подальшу ізоляцію від суспільства шляхом призначення покарань у виді позбавлення волі, позбавлення права обіймати певні посади та конфіскації належного йому на праві власності майна.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років і 6 (шість) місяців, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями в органах державної влади, державного управління та в органах місцевого самоврядування строком на 14 (чотирнадцять) років та з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його фактичного затримання для подальшого поміщення до установи відбування покарання.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на суму 3020 (три тисячі двадцять) грн 48 коп.

Після набрання вироком законної сили належну на праві приватної власності ОСОБА_5 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 247, - конфіскувати в дохід держави.

Арешт, накладений на вищезазначене арештоване майно - залишити без змін до приведення даного вироку до виконання в частині конфіскації майна.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити прокурору, а також, з урахуванням положень ч.4 ст.46, ч.2 ст.297-5 КПК України, дві копії вироку - направити захиснику обвинуваченого.

Повідомлення про ухвалений вирок опублікувати на офіційному веб-сайті суду, в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Головуючий ОСОБА_1