Справа № 405/4427/23
1-кп/405/161/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

цивільного позивача ОСОБА_8

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0000585 у відношенні:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сальськ Ростовської області, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, інваліда 3 групи, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 06 червня 2023 року близько 20-00 години перебував в будинку за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_7 , де між ними виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до раніше знайомої ОСОБА_7 виник умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх діянь, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , докладаючи значної фізичної сили, умисно завдав потерпілій ОСОБА_7 кулаком лівої руки один удар в область правої щоки та один удар по правій вушній раковині, в результаті чого спричинив їй легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на правій щоці, правій вушній раковині.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, що всі обставини скоєних ним протиправних дій в обвинувальному акті викладені вірно та він їх не оспорює. З потерпілою він знайомий років сім, у них були дружні відносини. 06.06.2023 близько 20-00 години йому зателефонував ОСОБА_12 та запросив до себе додому. ОСОБА_12 сказав, що у нього буде його знайома ОСОБА_13 . Він зайшов в магазин, скупився та пішов до ОСОБА_12 . Коли він прийшов до ОСОБА_12 , то ОСОБА_14 не було, була ОСОБА_15 , яка його зустріла агресивно, ображала нецензурною лайкою. ОСОБА_16 приревнувала його до ОСОБА_14 та вдарила його. Від удару у нього впала шапка на брудну підлогу. Йому це не сподобалося і він її штовхнув, а потім двічі вдарив лівою рукою по голові в область вушної раковини. ОСОБА_16 почала кричати та виражатися нецензурною лайкою, між ними почалася словесна перепалка. ОСОБА_12 почав їх розбороняти. Він хотів одразу викликати поліцію, але ОСОБА_12 заборонив це робити через собак. Потім вони разом із ОСОБА_16 пішли до нього додому. По дорозі ОСОБА_16 плакала та кілька разів падала. Але йому здалося, що вона прикидається. Коли вони прийшли до нього додому, то ОСОБА_16 лягла спати. Вранці вони домовилися, що він її проведе додому. В скоєному він щиро розкаявся та попросив вибачення у потерпілої. Цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 975 гривень та моральної шкоди в сумі 40 000 гривень він не визнає, але не оспорює факту спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 гривень також не визнає.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що 06.06.2023 ОСОБА_12 запросив її та ОСОБА_17 в гості. Коли вона прийшла до ОСОБА_12 , то ОСОБА_18 там ще не було. ОСОБА_12 запропонував розіграти ОСОБА_18 . Він взяв її телефон та в її присутності зателефонував ОСОБА_18 , сказав, що вона вже пішла, а прийшла ОСОБА_19 . ОСОБА_20 прийшов та побачив, що ОСОБА_19 не має, а там була вона ( ОСОБА_7 ). Вона запитала в ОСОБА_18 : «Ти зі мною зустрічаєшся, а тобі ОСОБА_19 потрібна?». ОСОБА_20 накинувся на неї з кулаками, наніс два удари кулаком лівої руки в область правої щоки та по правій вушній раковині, а потім ще ногою по правій нозі в області стегна. Вона йому ударів не наносила. Вона просила ОСОБА_12 викликати поліцію, але він не зробив цього. Після ударів ОСОБА_20 повів її до себе додому. По дорозі у неї паморочилася голова, темніло в очах і вона два рази присідала і лягала на траву. Вона переночувала у ОСОБА_18 вдома та вранці 07.06.2023 пішла додому, викликала поліцію і звернулася до сімейного лікаря, яка направила її до обласної лікарні. До судово-медичного експерта вона ходила згідно постанови слідчого. Експерт її оглядав, медичні документи та знімок рентгену вона експерту не надавала. З ОСОБА_21 вона зустрічається третій рік. Того вечора вона не вживала алкогольних напоїв. Свідком події був ОСОБА_12 . В обвинувальному акті вірно зазначено локалізацію нанесення ударів. Після побоїв, вона місяць була на лікарняному, у неї боліла голова та її нудило. Цивільний позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , суду показав, що з потерпілою та обвинуваченим він перебуває у дружніх стосунках. Влітку цього року йому зателефонувала потерпіла ОСОБА_15 та сказала, що зайде до нього в гості. Раніше потерпіла та обвинувачений приходили до нього в гості. Прийшла ОСОБА_16 , вони вдвох випили по пляшці пива для настрою. Потім вони вирішили пожартувати над ОСОБА_21 та сказати, що до нього ( ОСОБА_12 ) прийшла ОСОБА_19 колишня дівчина ОСОБА_18 . Коли ОСОБА_20 прийшов, він сказав йому, що той запізнився, ОСОБА_19 вже пішла. Тоді він запропонував ОСОБА_18 сісти з ними повечеряти. ОСОБА_20 почав розбирати сумки з їжею, яку приготувала його мама. В цей час ОСОБА_16 підійшла до ОСОБА_18 , штовхнула його в плече і запитала: « ОСОБА_20 , тобі ОСОБА_19 потрібна, да?». Вона приревнувала його, і почалася сварка. Оксана кілька разів штовхнула ОСОБА_18 в плече, та з силою дала по потиличнику та по сідницях. ОСОБА_20 мовчав спочатку, а потім вдарив її один чи два рази рукою в голову, куди саме не пам`ятає. Від удару ОСОБА_16 не падала. Крові та саден у ОСОБА_16 він не бачив. Потім ОСОБА_16 відійшла в бік та сказала, що викличе поліцію, подзвонить батьку і першому чоловіку, щоб ті розібралися з ОСОБА_18 . Він сказав їм, щоб розбиралися на нейтральній території без нього. Потім він ( ОСОБА_12 ) сів з ОСОБА_16 на диван, щоб заспокоїти її. Потім він дав ОСОБА_16 свою куртку та провів її з ОСОБА_18 за ворота, і вони пішли вдвох. Оксана з ОСОБА_18 перебували в дружніх стосунках. Словесний конфлікт першою почала ОСОБА_16 . Під час проведення слідчого експерименту він слідчому говорив правду, тоді краще пам`ятав.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 суду пояснив, що він є лікарем судово-медичним експертом в Кіровоградському обласному бюро СМЕ. Він проводив судово-медичну експертизу в даному кримінальному провадженні. За результатами проведеної експертизи ним було складено первісний висновок № 501 від 08.06.2023 та висновок № 533/501 від 20.06.2023. При цьому, при складанні первісного висновку він допустив технічну помилку в його резолютивній частині у зазначенні ініціалів потерпілої ОСОБА_23 , а саме замість правильних ініціалів « ОСОБА_24 » він помилково вказав « ОСОБА_25 ». Крім того, в останньому абзаці резолютивної частини висновку № 533/501 від 20.06.2023 він також допустив описку, а саме замість « ОСОБА_26 утворення тілесних ушкоджень в ділянці правої щоки та правої вушної раковини, виявлених у ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму утворення, на який вказав свідок ОСОБА_12 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участю від 16.06.2023» він помилково продублював попередній абзац та вказав « ОСОБА_26 утворення тілесних ушкоджень в ділянці правої щоки та правої вушної раковини, виявлених у ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму утворення, на який вказала потерпіла ОСОБА_7 в протоколі проведення слідчого експерименту за її участі від 13.06.2023». Додав, що під час проведення експертизи ним було проведено огляд потерпілої, яка приходила особисто. У потерпілої були синці на правій щоці, правій вушній раковині та на правому стегні. Будь-якої медичної документації у потерпілої не було. Підтвердив правильність наданих ним висновків. Для складання висновків йому було достатньо вихідних даних, наданих слідчим.

Цивільний позивач ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав заявлений цивільний позов та просив його задовольнити. В обґрунтування зазначив про те, що обвинуваченим було задано йому моральну шкоду в розмірі 30000 гривень у зв`язку із побиттям його доньки. Він, як батько, переживав за доньку через що погано себе почував.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, окрім отриманих в судовому засіданні показань обвинуваченого, потерпілої, свідка, підтверджується також іншими дослідженими судом письмовими джерелами доказів, а саме:

Висновком експерта № 501 від 08.06.2023, згідно якого:

У гр-ки ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді синців на правій щоці, правій вушній раковині, правому стегні (з урахуванням уточнюючих показань експерта, наданих в ході судового розгляду).

Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) предмету (-ів), індивідуальні властивості яких в ушкодженнях не відобразились. Порівнюючи характер ушкоджень з даними літератури дані тілесні ушкодження утворились орієнтовно за 1-2 доби до моменту огляду, та відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Враховуючи локалізацію та взаєморозташування тілесних ушкоджень, виключається можливість їх утворення при падінні з положення стоячи на площину.

Судово-медичних даних, чи могла потерпіла втрачати свідомість під час отриманні тілесних ушкоджень, немає.

/т. 1 а.к.п. 17/

При цьому, допитаний в ході судового розгляду експерт ОСОБА_22 вказав на наявність в резолютивній частині висновку експерта № 501 від 08.06.2023 описки, а саме: замість «у гр-ки ОСОБА_7 » помилково зазначено «у гр-ки ОСОБА_27 ».

Протоколом проведення слідчого експерименту від 13.06.2023 за участю потерпілої ОСОБА_7 , в присутності двох понятих та статиста, з фото таблицею, в ході проведення якого потерпіла розповіла та продемонструвала, як ОСОБА_10 зробив замах лівою рукою та наніс їй два удари по правій щоці та правій вушній раковині, наніс один удар лівою ногою по правому стегну та два удари лівою рукою в область голови.

/т. 1 а.к.п. 24-30/

Протоколом проведення слідчого експерименту від 16.06.2023 за участю свідка ОСОБА_12 , в присутності двох понятих та статиста, з фото таблицею, в ході проведення якого свідок розповів та продемонстрував, як ОСОБА_10 зробив замах лівою рукою та наніс ОСОБА_7 два удари по правій щоці та правій вушній раковині.

/т. 1 а.к.п. 36-41/

Висновком експерта № 533/501 від 20.06.2023, згідно якого:

У гр-ки ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді синців на правій щоці, правіій вушній раковині, правому стегні.

Механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму утворення, на який вказала потерпіла ОСОБА_7 в протоколі проведення слідчого експерименту за її участі від 13.06.2023.

Механізм утворення тілесних ушкоджень в ділянці правої щоки та правої вушної раковини, виявлених у ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму утворення, на який вказав свідок ОСОБА_12 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участю від 16.06.2023. Про механізм утворення ушкодження в ділянці правого стегна свідок не вказує (з урахуванням уточнюючих показань експерта, наданих в ході судового розгляду).

/т. 1 а.к.п. 43-44/

При цьому, допитаний в ході судового розгляду експерт ОСОБА_22 вказав на наявність в останньому абзаці резолютивної частини висновку експерта № 533/501 від 20.06.2023 описки, а саме: замість « ОСОБА_26 утворення тілесних ушкоджень в ділянці правої щоки та правої вушної раковини, виявлених у ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму утворення, на який вказав свідок ОСОБА_12 в протоколі проведення слідчого експерименту за його участю від 16.06.2023» помилково зазначено « ОСОБА_26 утворення тілесних ушкоджень в ділянці правої щоки та правої вушної раковини, виявлених у ОСОБА_7 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму утворення, на який вказала потерпіла ОСОБА_7 в протоколі проведення слідчого експерименту за її участі від 13.06.2023».

Приведені вище та досліджені судом письмові джерела доказів є належними і допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Також судом були дослідженні надані стороною обвинувачення витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.06.2023 /т. 1 а.к.п. 1/, зареєстрований в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Кропивницького районного управління за № 20917 від 08.06.2023 рапорт поліцейського Управління патрульної поліції в Кіровоградській області /т. 1 а.к.п. 13/, заява ОСОБА_7 від 07.06.2023 /т. 1 а.к.п. 9/, які хоча в розумінні ст. 84 КПК України не є доказами, однак вказують на те, що саме 06 червня 2023 року близько 20-00 години в будинку АДРЕСА_2 мало місце діяння, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_10 .

Оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_10 , надані ним в ході судового розгляду щодо повного визнання ним своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, як окремо так і в сукупності з показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_12 щодо обставин спричинення легких тілесних ушкоджень, а також з вище приведеними письмовими джерелами доказів, які визнані судом належними і допустимими, суд констатує, що вони є послідовними та відповідають встановленим в ході судового розгляду фактичним обставинам справи, а отже є достовірними.

Отже, сукупність вище приведених доказів запевнює суд в тому, що саме внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_10 , тобто внаслідок умисного нанесення ним ударів потерпілій ОСОБА_7 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, останній були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на правій щоці, правій вушній раковині.

Відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадку можливості зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 в межах пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення у скоєнні умисних дій, що виразилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , доведена.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисні дії, що виразилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_10 раніше не засуджений, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться, є особою з обмеженими можливостями (інвалід 3 групи), отримує пенсію за інвалідністю, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_10 .

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, вище приведених даних про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який кримінальне правопорушення (проступок) вчинив вперше, у скоєному щиро покаявся, повністю усвідомивши протиправність своїх дій, публічно вибачився перед потерпілою, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, отримує пенсію за інвалідністю, суд переконаний, що для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, останньому слід призначити покарання у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_10 органом досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

До початку судового розгляду потерпілою ОСОБА_7 було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_10 , в якому вона просить стягнути з обвинуваченого на її користь матеріальну шкоду в розмірі 975 гривень та моральну шкоду в розмірі 40000 гривень.

Суму матеріальної шкоди обґрунтовує тим, що у зв`язку з спричиненими їй обвинуваченим тілесних ушкоджень вона придбала в аптеці лікарські засоби та проводила платні медичні обстеження, на що витратила загалом 975 гривень.

Суму моральної шкоди обгрунтовує тим, що внаслідок побиття в неї погіршився стан здоров`я, головний біль супроводжувався нудотою, втратою свідомості, була порушена координація рухів, порушився сон, а отже в неї порушився нормальний спосіб життя. Вона відчуває моральні та душевні страждання, почуває себе приниженою та ображеною, у зв`язку з чим веде замкнений спосіб життя.

Крім того, до початку судового розгляду цивільним позивачем ОСОБА_8 в порядку ст. 61 КПК України було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування пред`явленого цивільного позову цивільний позивач ОСОБА_8 посилається на те, що він є батьком потерпілої ОСОБА_7 , яка внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження. Через побиття його дочки він відчув моральні страждання, оскільки хвилювався про стан її здоров`я, погано спав, він відчув біль та образу за свою дочку, а отже пережив моральні страждання, які призвели до порушення його нормального способу життя. Завдану йому моральну шкоду він оцінює у 30000 гривень.

Розглядаючи цивільні позови, суд керується положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно якої якщо процесуальні відносини, які виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України обов`язок по доказуванню обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі, покладається на сторони, кожна з яких зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 фактично понесених витрат на лікування в розмірі 975 гривень, суд керується наступним.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленумом Верховного суду України у п.п. «в» п. 19 Постанови № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Тобто, стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування спричиненої їй протиправними діями обвинуваченого матеріальної шкоди підлягає сума витрат, які остання понесла на придбання ліків за призначенням лікаря, що відповідно до наданих потерпілою копій виписки з медичної картки ОСОБА_7 та фіскальних чеків становить 975 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 40000 гривень, та на користь цивільного позивача ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди 30000 гривень суд керується наступним.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_7 дійсно зазнала моральних страждань, пов`язаних із пошкодженням її здоров`я, що призвело до вимушених негативних змін в її житті. Отже, внаслідок винних дій ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_7 дійсно було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Визначаючи розмір спричиненої протиправними діями обвинуваченого моральної шкоди потерпілій ОСОБА_7 , суд керується положеннями ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Так, протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_10 потерпілій були спричинені легкі тілесні ушкодження, що призвело до моральних страждань останньої, пов`язаних з пошкодженням її здоров`я та до вимушених змін у її звичному способі життя. Отже, враховуючи ступінь спричинених тілесних ушкоджень, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 501 від 08.06.2023 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тривалість вимушених змін, глибину душевних та фізичних страждань, а також виходячи з принципів розумності та справедливості, та беручи до уваги фінансовий стан обвинуваченого, який є інвалідом третьої групи та отримує пенсію за інвалідністю, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди підлягає стягненню 7000 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування спричиненої їй внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 7000 гривень.

При цьому, цивільним позивачем ОСОБА_8 не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б беззаперечно вказували на наявність винних неправомірних дій обвинуваченого, внаслідок яких були порушені його ( ОСОБА_8 ) права, а отже не доведено факту наявності в нього спричиненої йому обвинуваченим моральної шкоди, що відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України є обов`язковою підставою відповідальності за завдану моральну шкоду.

Витрати на проведення експертизи в даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_10 не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 :

?в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 975 (дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень;

?в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням 7000 (сім тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_28