КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/2005/2023 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001919, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 14.11.2022

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 10 березня 2017 року приблизно о 14:25, керуючи технічно справним автомобілем марки «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вулиці Німецька у третій смузі проїзної частини вулиці Антоновича в напрямку вулиці Ковпака у місті Києві, перебуваючи на регульованому перехресті вулиць Антоновича-Тверська, в порушення вимог п. 2.3.б), п. 10.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), вимог інформаційно-дорожнього знаку 5.18 «Напрямок руху по смугам», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив свій напрямок руху у четверту смугу попутного напрямку, не надавши при цьому дорогу автомобілю «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався у вищевказаній смузі, в результаті чого відбулося зіткнення передньою правою частиною автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з лівою бічною частиною автомобіля «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого дані транспортні засоби здійснили наїзд на припарковані автомобілі «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_3 , «Fiat Linea», реєстраційний номер НОМЕР_4 , «Toyota Rav4», реєстраційний номер НОМЕР_5 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) водій автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримав закриту травму грудної клітини у вигляді перелому тіла грудини зі зміщенням, що відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження, яке спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

В апеляційній прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію його дій, просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2022 скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, мотивує тим, що судом допущено порушення вимог ст. 5 КК України, оскільки санкція ст. 286 КК України на даний час погіршує становище обвинуваченого, так як подія злочину мала місце 10.03.2017.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2022 скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи; докази є суперечливими і такими, що не доводять наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; відомості про механізм та обставини ДТП, отримані в ході проведення слідчих експериментів 25.07.2017 та 27.07.2017, є необ`єктивними та базуються виключно на суб`єктивному сприйнятті обставин ДТП; наполягає, що ОСОБА_7 напрямок руху різко не змінював. А навпаки завчасно увімкнув покажчик лівого повороту, пригальмував, пересвідчився у безпечності маневру, потім здійснив рух ліворуч.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував щодо захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 ; потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну каргу прокурора та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги захисника; обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували щодо апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, обговоривши й обміркувавши доводи учасників процесу, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах.

Такі висновки суду першої інстанції в цілому відповідають фактичним даним, які підтверджуються наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, він керуючи автомобілем «Ford Fiesta», рухався в четвертій смузі руху вул. Антоновича у м. Києві. На перехресті вулиць Антоновича-Тверська на його смугу руху справа різко виїхав автомобіль «Daihatsu Terios», під керуванням ОСОБА_7 . Він не встиг зреагувати, у результаті цього відбулося зіткнення між передньою правою частиною його автомобіля на лівою боковою частиною автомобіля ОСОБА_7 , таотримали пошкодження інші, припарковані на узбіччі автомобілі. Внаслідок ДТП він отримав тілесне ушкодження у виді перелому грудної клітини зі зміщенням. Зауважив, що був пристебнутим, рухався з допустимою швидкістю близько 50-60 км/год. Вказав, що фізично не міг набрати вищу швидкість, оскільки на попередньому світлофорі зупинявся на червоне світло.

Показання ОСОБА_9 щодо механізму ДТП об`єктивно підтверджується даними протоколу огляду місця ДТП від 10 березня 2017 року зі схемою та фототаблицею подія мала місце на ділянці автодороги вул. Антоновича - вул. Тверська у м. Києві; на даній ділянці рух здійснюється в одному напрямку, шість смуг руху, об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія відсутні; у результаті ДТП пошкодження отримали автомобілі «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_3 , «Fiat Linea», реєстраційний номер НОМЕР_4 , «Toyota Rav4», реєстраційний номер НОМЕР_5 , «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1 , «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; наявна камера відеоспостереження на будівлі банку (а.с. 1- 14 т. 1);

- даними протоколу слідчої дії від 13 жовтня 2017 року та за результатами дослідження в судовому засіданні відеозапису з камери відеоспостереження, на якому зафіксована подія дорожньо-транспортної пригоди, встановлено, що подія мала місце 10 березня 2017 року на перехресті вулиць Антоновича-Тверська у м. Києві. Автомобіль «Daihatsu Terios» рухався у третій смузі руху вул. Антоновича, автомобіль «Ford Fiesta» рухався позаду в попутному напрямку в четвертій смузі руху. Виїхавши на перехрестя, автомобіль «Daihatsu Terios» змінив напрямок руху вліво і виїхав на смугу руху автомобіля «Ford Fiesta», після чого відбулося дотичне зіткнення передньою частиною автомобіля «Ford Fiesta» з лівою бічною частиною автомобіля «Daihatsu Terios», далі обидва автомобілі змінили напрямок руху та, продовживши рух, зіткнулись із припаркованими автомобілями, які стояли на лівій стороні дороги;

- даними протоколу слідчого експерименту від 25 липня 2017 року проведеного за участю потерілого ОСОБА_9 останній на місці події повідомив, що 10 березня 2017 року приблизно о 14:25 він керував технічно справним автомобілем «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому рухався проїзною частиною вул. Антоновича у напрямку перехрестя з вул. Тверською у м. Києві. На вулиці була світла пора доби, покриття асфальтобетонне, сухе, чисте. Рухався він у четвертій смузі відносно напрямку руху автомобілів. В попутному напрямку від нього рухався автомобіль «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Швидкість руху його авто та «Daihatsu Terios» була приблизно однакова та складала близько 50 км/год. Під час вказаної слідчої дії ОСОБА_9 показав взаємне розташування транспортних засобів на проїзній частині, а також обставини безпосереднього механізму ДТП (а.с. 40 т. 1);

- даними протоколу слідчого експерименту від 27 липня 2017 року проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_7 останній на місці події повідомив, що 10 березня 2017 року близько 14:20 він керував технічно справним автомобілем «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.. Антоновича зі сторони вул. Німецької в напрямку вул. Либідської по сухому асфальтобетонному покриттю. Під час вказаної слідчої дії ОСОБА_7 показав взаємне розташування транспортних засобів на проїзній частині, темп руху керованого ним автомобіля та обставини механізму ДТП (а.с. 45 т.1);

- даними висновку експерта № 12-1/2240 від 17 жовтня 2017 року в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 повинен був керуватися вимогами п. 10.1 ПДР та розділу 33 інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.18 ПДР. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 експертом, з технічної точки зору вбачаються невідповідність вимогам п. 10.1 та розділу 33 інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.18 ПДР. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом виконання вимог п. 10.1 та розділу 33 інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.18 ПДР. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 повинен був керуватися вимогами п. 12.3 ПДР. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 експертом, з технічної точки зору невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР не вбачається. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 з момент виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом застосування екстреного гальмування. Причиною виникнення ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля «Daihatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимогам п. 10.1 та розділу 33 інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.18 ПДР.

- даними висновку експерта № 546/Е від 19 вітня 2017 року про те, що між подіями транспортної травми та отриманням ОСОБА_9 тілесного ушкодження є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Вказана закрита травма грудної клітини відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу (а.с. 30-34 т. 1);

Разом із тим, суд не погодився з висновком експерта ОСОБА_12 у частині відсутності причинного зв`язку між діями ОСОБА_7 та спричиненими наслідками, оскільки експерт зробив висновок, спираючись на швидкість руху автомобіля «Ford Fiesta - 110,9 км/год, яка не визначалась безпосередньо експертом ОСОБА_12 через брак кваліфікації на проведення такого роду досліджень, а також на відстань від місця зіткнення, на якій знаходився автомобіль «FordFiesta» на момент зміни водієм автомобіля «Daihatsu Terios» напрямку руху з третьої у четверту смугу руху, визначену експертом на підставі суб`єктивного сприйняття водієм ОСОБА_7 , що не є об`єктивними даними та що очевидно вплинуло на правильність зробленого висновку.

При вирішенні питання про достатність доказів, установлених під час змагального судового розгляду, для визнання особи винуватою суди мають керуватися приписами частин 2 та 4 ст. 17 КПК, згідно з якими ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому сторона обвинувачення має довести винуватість особи поза розумним сумнівом, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Така позиція узгоджується з приписами ч. 3 ст. 62 Конституції України.

Всупереч доводам сторонни захисту, водій ОСОБА_7 , перебуваючи на перехресті вул. Антоновича - Тверської, був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не виконав вимоги інформаційно-вказівного дорожнього знаку 5.18 ПДР, який показував дозволений рух при перетині перехрестя лише прямо, крім того в під час різкої зміни напрямку руху вправо створив перешкоду для руху автомобіля «Ford Fiesta» під керуванням ОСОБА_9 , котрий на вказаному перехресті рухався прямо у четвертій смузі руху.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин було вчинено і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом повинно бути доведено всі обставини, які в силу ст. 91 КК належать до предмета доказування та мають правове значення для правильної кваліфікації діяння.

Вирішення таких питань має бути здійснено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення та захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, було спростовано фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна та безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Крім того, про стандарт доказування "поза розумним сумнівом" неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Зокрема, у справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою" (п. 150, п. 253).

При цьому з оскаржуваного вироку убачається, що згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, на підставі чого дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні. Такий висновок суд належним чином детально обґрунтував у прийнятому рішенні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції стороною захисту було заявлено клопотання про повторне дослідження письмових доказів, однак, згідно приписами ч. 3 ст. 404 КПК України повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання допускається лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, однак у даному кримінальному провадженні такої умови апеляційним судом не встановлено.

Доводи сторони захисту щодо неповного дослідження судом доказів сторони обвинувачення, та не надання належної їм оцінки, а лише перерахування у вироку, а також залишення всіх аргументів сторони захисту поза увагою суду, - є надуманими, неконкретними та висунутими ним з метою підтримання будь-яким чином обраної позиції захисту.

Неспроможними є доводи захисника з приводу того, що судом залишено поза увагою аргументи захисту, оскільки зі змісту вироку убачається, що судом оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.

Доводи сторони захисту щодо перевищення дозволеної швидкості руху потерпілим ОСОБА_9 не виключають наявності причинного зв`язку між діями обвинуваченого та спричиненими наслідками і не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Із наявного в матеріалах відеозапису вбачається, що ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом. спочатку рухався у третій смузі руху, після чого, перебуваючи на перехресті вулиць Антоновича - Тверська, різко перелаштувався в четверту смугу з метою перетнути всю проїзну частину вул. Антоновича, яка містить шість смуг, з права наліво та припаркуватися ліворуч дороги.

Крім цього, враховуючи вимоги дорожньої розмітки та інформаційно-вказівних знаків, що на даній ділянці дороги дозволяли рух лише прямо, такі дії водія ОСОБА_7 під час руху на перехресті не були передбачуваними для інших учасників дорожнього руху, створили аварійну ситуацію на дорозі, а тому об`єктивно перебувають у причинному зв`язку з наслідками у виді ДТП та спричиненням потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Інші доводи захисника, які зазначені в апеляційній скарзі, не зайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є підставами для скасування вироку суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи судом встановлено та досліджені всі обставини, з`ясування яких має істотне значення, наведено у вироку докази зібрані у відповідності до вимог КПК України, обґрунтовано визнані належними і допустимими та такими, що доводять винуватість ОСОБА_7 у порушенні ним як особою, яка керувала транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

Водночас, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке виразилося у призначенні обвинуваченому покарання, яке не могло бути до нього застосовано в редакції кримінального Закону на момент вчинення злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В ході судового розгляду встановлено, що подія злочину відбулась 10 березня 2017

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» N? 2617-VIII від 22.11.2018 до ст. 286 КК України в абзаці другому частини першої слова "від двохсот до п?ятисот" замінено словами "від трьох тисяч до п?яти тисяч", а слова "або без такого" виключено.

Таким чином, судом допущене порушення вимог ст. 5 КК України, оскільки санкція ст. 286 КК України на даний час погіршує становище обвинуваченого, так як подія злочину мала місце 10.03.2017.

Враховуючи вищевикладене, необхідно керуватись законом про кримінальну відповідальність у редакції № 586-VI від 24.09.2008.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів - не виявлено.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, - змінити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_7 у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

У решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:______________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4