Справа № 461/529/24
Провадження № 1-кс/461/243/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

12.01.2024 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , психолога ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів учинених дітьми слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, учня 11 класу Ліцею з поглибленим вивченням французької мови та математики №37, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні, внесеному 20.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001193, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України,-

в с т а н о в и в:

12.01.2024 старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів учинених дітьми слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді із клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів з моменту його фактичного затримання, а саме з 19:56 год. 10.01.2024, без альтернативи визначення застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001193 від 20.11.2023, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_7 під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та востаннє продовженого Указом Президента України №734/2023 від 06.11.2023 строком на 90 діб, маючи умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 10.01.2024 близько 19:40 год., переслідуючи спільний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_12 , прибув разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі «МАЗДА СХ-5», р.н. НОМЕР_1 , на раніше обумовлене місце територію АЗС «WOG» на вул. Стрийська, 12 у с. Сокільники Львівського району Львівської області, де зустрілись з потерпілим ОСОБА_12 . Під час зустрічі ОСОБА_7 висунув потерпілому ОСОБА_12 протиправну вимогу про передачу йому 2 500 доларів США, та, здійснюючи на потерпілого психологічний тиск, продемонстрував предмет, схожий на пістолет, висловлюючись при цьому на адресу потерпілого нецензурною лайкою і погрожуючи йому фізичною розправою.

Під час вказаних подій ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_12 в групі за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , умисно завдали ОСОБА_12 декілька ударів у голову, спричинивши потерпілому фізичний біль.

В подальшому, з метою забезпечення отримання вказаних коштів, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , погрожуючи потерпілому фізичною розправою, наказав ОСОБА_12 зайти в салон автомобіля «МАЗДА СХ-5», р.н. НОМЕР_1 , припаркованого на території АЗС «WOG» на вул. Стрийська, 12 у селі Сокільники Львівського району Львівської області, після чого силоміць заштовхали ОСОБА_12 на заднє сидіння зазначеного автомобіля. Після цього ОСОБА_7 зайняв місце водія автомобіля «МАЗДА СХ-5», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 сів на переднє пасажирське сидіння, інші співучасники зайняли місця в салоні автомобіля поряд з потерпілим і автомобіль розпочав рух у напрямку автодороги Київ-Чоп, однак був зупинений працівниками поліції після виїзду з автозаправки.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вимаганні чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Крім цього, 10.01.2024 близько 19:40 год. ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_12 , діючи умисно, з метою вимагання від нього грошових коштів, приїхали на автомобілі «МАЗДА СХ-5», р.н. НОМЕР_1 , на територію АЗС «WOG» у селі Сокільники на вул. Стрийська, 12 Львівського району Львівської області, де попередньо була призначена зустріч з потерпілим ОСОБА_12 .

В подальшому, ОСОБА_7 , в групі та за попередньою змовою із ОСОБА_11 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, порушуючи гарантовані положеннями ст.ст.29, 33 Конституції України і ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» права і свободи ОСОБА_12 на недоторканість особи та свободу пересування, з метою незаконного позбавлення волі ОСОБА_12 , переслідуючи корисливий мотив отримання від потерпілого 2 500 доларів США, із застосуванням фізичного насильства та погрожуючи предметом, схожим на пістолет, наказав ОСОБА_12 зайти в салон автомобіля «МАЗДА СХ-5», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_13 , після чого силоміць заштовхали ОСОБА_12 на заднє сидіння зазначеного автомобіля. Після цього ОСОБА_7 зайняв місце водія автомобіля «МАЗДА СХ-5», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 сів на переднє пасажирське сидіння, інші співучасники зайняли місця в салоні автомобіля поряд з потерпілим.

Утримуючи потерпілого проти його волі в салоні автомобіля, позбавивши можливості самостійно залишити автомобіль, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 розпочали рух на вказаному автомобілі в напрямку автодороги Київ-Чоп, однак були зупинені працівниками поліції після виїзду з автозаправки.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

10.01.2024 ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.

11.01.2024 ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: заявами потерпілого про вчинення стосовно нього кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України; протоколом затримання особи підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.208 КПК України від 10.01.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; речовими доказами у кримінальному провадженні вилученими під час огляду місця події та затримання підозрюваного ОСОБА_7 ; матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; іншими матеріалами зібраними під час досудового розслідування у їх сукупності.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні, з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, орган досудового розслідування вважає, що до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зокрема, ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується останньому, передбачене ч.4 ст.189 КК України є особливо тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років. Будучи обізнаним про покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 для уникнення відповідальності, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Разом з цим, слід врахувати те, що підозрюваному нічого не перешкоджає залишити Львівську область, з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім цього, сторона обвинувачення просить врахувати той факт, що з 24.02.2022 на території України введено воєнний стан у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації, при цьому частина областей України, продовжує перебувати під тимчасовою окупацією, а відтак підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може направитись на тимчасово непідконтрольну територію України, де його розшук за таким умов буде неможливим.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України виражається у тому, що враховуючи отримані органом досудового розслідування показання про обставини вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, які надали потерпілі та свідки, підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі матиме можливість спілкуватись із потерпілими та свідками, і таким чином безперешкодно впливати на них, зокрема, шляхом підкупу, примусу, погроз, з метою зміни або відмови їх надавати покази працівникам правоохоронних органів та/або суду. Вказані вище дії може вчинити як сам підозрюваний, а також будучи на волі, може залучити для цього і інших осіб.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України) свідки ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення.

Разом з цим, в межах даного кримінального провадження залучено потерпілого в порядку, передбаченому ч.6 ст.55 КПК України. Відтак, підозрюваний будучи на волі може незаконно впливати на потерпілого з метою його відмови в участі в межах кримінального провадження як потерпілого та/або надання показань в його користь.

Разом з цим, зазначає, що з моменту отримання матеріалів вказаного клопотання підозрюваному стала відомою анкетна інформація потерпілого та свідків, їх місця проживання, а відтак з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення підозрюваний, будучи на волі, може незаконно впливати на таких осіб та їх близьких або погрожувати їм, оскільки йому не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення, а відтак з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності підозрюваний може відмовити їх надавати покази працівникам правоохоронних органів та/або суду.

Ризик передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, незаконними засобами, через залякування та вмовляння, впливати на потерпілого та свідків, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень, з метою запобігання вказаному ризику, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою.

Водночас, вчиняючи вищевикладені кримінальні правопорушення, підозрюваний усвідомлював наслідки таких дій, а відтак, і притягнення до відповідальності, а тому не виключено що підозрюваний дійсно може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Викладене свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України;

- ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно ст.183 КПК України заборон щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 оскільки перебування останнього на волі не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та усунути можливість настання вказаних вище ризиків, які є обґрунтованими.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваного цілодобово залишати житло не зможе унеможливити настання зазначених ризиків. Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З огляду на те, що ОСОБА_7 , з поміж іншого, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, яке вчинене із застосуванням насильства та погрозою застосування насильства до потерпілого, відтак, сторона обвинувачення вважає, що в даному випадку відсутні підстави для визначення розміру застави, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у клопотанні. Вказав, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, та існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. Просив врахувати роль ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, що саме ОСОБА_7 був ініціатором вчинення кримінальних правопорушень, виконував роль організатора злочинів та керував автомобілем.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, просила застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю. У випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою просила визначити заставу. Також просила слідчого суддю врахувати, що підозрюваному 16 років, такий має постійне місце проживання, стабільні соціальні зв`язки, його мати ФОП. Окрім цього, долучила до матеріалів справи характеристику ОСОБА_7 , видану директором та класним керівником Ліцею №37 Відділу освіти Сихівського та Личаківського районів Управління освіти Департаменту розвитку Львівської міської ради, довідку про безпосередню участь особи ОСОБА_6 (батька ОСОБА_7 ) у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 12.10.2023 №1630/5305, копію посвідчення багатодітної сім`ї серії НОМЕР_2 , та просила врахувати такі документи при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечив, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою просив визначити заставу. Додатково пояснив, що він був військовослужбовцем, однак 6 місяців тому був звільнений зі служби. Зазначив, що мабуть щось упустив при вихованні сина.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав думку захисника, повідомив, що шкодує за вчинене. Просив слідчого суддю врахувати, що має незадовільний стан здоров`я, а саме проблеми зі спиною.

Заслухавши думку прокурора, захисника, законного представника та неповнолітнього підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 20.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001193, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України.

10.01.2024 о 19:56 год. ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.

11.01.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вимаганні чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, та незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.177 КПК України).

Згідно положень ст.178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом.

Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу (ч.2 ст.492 КПК України).

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Щодо обґрунтованості підозри.

Ухвалюючи судове рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації його дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри неповнолітнього ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 10.01.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 10.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 10.01.2024; протоколом огляду місця події від 10.01.2024; протоколом затримання особи ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ст.208 КПК України від 10.01.2024; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю за особою ОСОБА_9 від 11.01.2024; висновком експерта КЗ ЛОР Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_15 №20 від 11.01.2024, згідно якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_12 наявні легкого ступеня тяжкості тілесні ушкодження.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані злочини.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, а також більш вагомі докази причетності до кримінальних правопорушень, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Щодо наявності ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що існують ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обумовлюється тим, що підозрюваний ОСОБА_7 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується останньому, передбачене ч.4 ст.189 КК України є особливо тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а правопорушення, передбачене ч.2 ст.146 КК України є нетяжким злочином, та передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Будучи обізнаним про покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 для уникнення відповідальності, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58).

На думку слідчого судді, ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України виражається у тому, що враховуючи отримані органом досудового розслідування показання про обставини вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, які надали потерпілий, свідки та інші підозрювані, то підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі матиме можливість спілкуватись із потерпілим, свідками та іншими підозрюваними, і таким чином безперешкодно впливати на них, зокрема, шляхом підкупу, примусу, погроз, з метою зміни або відмови їх надавати покази працівникам правоохоронних органів та/або суду. Вказані вище дії може вчинити як сам підозрюваний, а також, будучи на волі, може залучити для цього і інших осіб.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Разом з цим, слідчий суддя враховує, що з моменту отримання матеріалів вказаного клопотання підозрюваному стала відомою анкетна інформація потерпілого та свідків, їх місця проживання, а відтак з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень підозрюваний, будучи на волі, може незаконно впливати на таких осіб та їх близьких або погрожувати їм, оскільки йому не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення, а відтак з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності підозрюваний може відмовити їх надавати покази працівникам правоохоронних органів та/або суду.

Наявність ризику перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що оскільки для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) дій, а перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показаннями потерпілого, свідків та осіб, які ще не допитані в ході досудового розслідування, давати цим особам поради чи вказівки з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Разом з цим, слідчий суддя враховує, що до дня отримання матеріалів цього клопотання та додатків до нього підозрюваний ОСОБА_7 не мав доступу до матеріалів досудового розслідування та йому не було відомо про докази, якими володіє сторона обвинувачення.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень групою осіб, а також підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі з корисливим мотивом. При оцінці наявності даного ризику слідчий суддя враховує, що у підозрюваного не має достатніх стримуючих факторів, які б могли вплинути на його поведінку, зважаючи на характер та обставини злочинів, у яких він підозрюється.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №5 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», при обранні запобіжних заходів враховуються стан здоров`я неповнолітнього, його сімейний і матеріальний стан, стосунки з батьками, дієвість існуючого контролю за його поведінкою, вид діяльності, місце проживання, дані про попередні судимості, соціальні зв`язки, схильності, спосіб життя, поведінка під час провадження в цій або іншій кримінальній справі, наявність факторів, обставин чи визнання ним моральних цінностей, які дозволяють прогнозувати його поведінку (п.3).

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені ст.178 та ст.485 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, та у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Слідчим суддею також враховується і роль ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, що саме ОСОБА_7 був ініціатором вчинення кримінальних правопорушень, виконував роль організатора злочинів та керував автомобілем.

При вирішенні клопотання слідчим суддею враховуються дані про особу підозрюваного, а саме те, що підозрюваний є неповнолітній, такому станом на день вирішення клопотання виповнилося 16 років, має постійне місце проживання, проживає з мамою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є ФОП, на даний час не працює, батьком ОСОБА_6 , який був військовослужбовцем, на даний час не працює, сестрою ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , братом ОСОБА_18 , 2019 р.н., є дитиною з багатодітної сім`ї, з неповною середньою освітою, є учнем 11 класу Ліцею з поглибленим вивченням французької мови та математики №37, позитивно характеризується за місцем навчання, непрацюючий, неодружений, раніше не судимий.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких належить до особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, вчинених умисно, групою осіб, в тому числі у вчиненні корисливих злочинів, а також злочинів пов`язаних із погрозою застосування насильства та застосуванням насильства над потерпілим, та доведених ризиків визначених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, відомості щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя вважає, що об`єктивно необхідним є застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя вважає, що на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу не здатне забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та запобігти наявним ризикам. Наявність тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_7 молодого віку, має постійне місце проживання, з неповною середньою освітою, є учнем 11 класу Ліцею з поглибленим вивченням французької мови та математики №37, має позитивну характеристику за місцем навчання, раніше не судимий, не мають такого ступеню довіри, що можуть бути враховані як такі, що мають запобіжний вплив на процесуальну поведінку підозрюваного та не є, в даному випадку, безумовними підставами для застосування йому більш м`якого запобіжного заходу.

Неповнолітній вік підозрюваного не зменшує суспільної небезпечності вчиненого та не спростовує того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що інші запобіжні заходи з об`єктивних причин не забезпечать законослухняну поведінку підозрюваного, та для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, підозрюваному слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Щодо можливості визначення розміру застави.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Водночас, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

А відтак враховуючи, підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, що викладені вище, а також те, що ОСОБА_7 вчинив злочин з погрозою застосування насильства та застосуванням насильства над потерпілим, слідчий суддя вважає недоцільним визначати підозрюваному заставу.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.131, 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376, 485, 492 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів учинених дітьми слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 задовольнити .

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів, - тобто до 19:56 год. 09.03.2024, із утриманням його у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначати.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та направити начальнику державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 16.01.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1