Справа № 136/2232/21
Провадження №11-кп/801/1053/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000176, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 11.11.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Котюжинці Калинівського району Вінницької області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , заміжньої, інваліда 3-ї групи, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5000 (п`ять) тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди, а також 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Судом установлено, що 09.11.2021 о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , яка є власником домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_2 , разом з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 вийшли на територію її земельної ділянки, яка межує з сусідньою земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_7 , для встановлення межових знаків між ними.

У цей час, ОСОБА_7 дізнавшись про те, що без її участі встановлюються межові знаки між їх земельними ділянками, прийшла на місце події, де між нею та ОСОБА_9 виник черговий конфлікт щодо невірного встановлення межових знаків.

У подальшому ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклого умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 умисно штовхнула останню двома руками в область спини, внаслідок чого остання впала на землю.

Після чого ОСОБА_7 , не зупиняючись на досягнутому, діючи умисно, з метою спричинення шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи можливі суспільно-небезпечні наслідки, за допомогою дерев`яної палиці нанесла більше трьох ударів (точну кількість органом досудового розслідування не встановлено) в область рук, спини та тулуба потерпілої.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинила потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні грудної клітки зліва, в ділянці лівого плечового суглобу, на лівому та правому плечах, на правому стегні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_12 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисні легкі тілесні ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_12 ставиться питання про скасування вироку через істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в її діяннях складу кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення ст. 91 КПК України судом не встановлено місце вчинення злочину, не наведено належних доказів на обґрунтування моральної шкоди, з урахуванням суперечливих показань потерпілої не встановлено спосіб вчинення злочину (механізм заподіяння тілесних ушкоджень), а також не надано належної оцінки доказу (CD-R диску), який спростовує її винуватість.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена ОСОБА_12 та її захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просили задовольнити в повному об`ємі

Прокурор ОСОБА_6 , а також потерпіла ОСОБА_9 та її представники адвокат ОСОБА_10 заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, судом зазначені вимоги дотримані, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 .

Частиною першою статті 125 КК України встановлено кримінальну відповідальність за умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень. Об`єктом даного кримінального проступку є здоров`я особи та з об`єктивної сторони кримінальне правопорушення полягає у завданні легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Із суб`єктивної сторони він характеризується прямим або непрямим умислом.

У свою чергу, за змістом ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, з-поміж іншого подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Повертаючись до доводів апеляційної скарги обвинуваченої в частині невстановлення судом місця вчинення кримінального правопорушення (проступку), місцевий суд у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, вказав, що 09.11.2021 о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , яка є власником домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_2 , разом з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 вийшли на територію її земельної ділянки, яка межує з сусідньою земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_7 для встановлення межових знаків між ними. У цей час, ОСОБА_7 дізнавшись про те, що без її участі встановлюються межові знаки між їх земельними ділянками, прийшла на місце події, де між нею та ОСОБА_9 виник черговий конфлікт щодо невірного встановлення межових знаків.

Обставини виникнення конфлікту, місце конфлікту (межа суміжних земельних ділянок) не заперечувались ані обвинуваченою, ані потерпілою.

Таким чином доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 в частині невстановлення місця злочину не ґрунтуються на законі.

Окрім того, з показань потерпілої ОСОБА_9 установлено, що вона з метою встановлення межових знаків між земельними ділянками, що належить їй та обвинуваченій разом з ФОП ОСОБА_11 09.11.2021 вийшли на територію її земельної ділянки, яка межує із земельною ділянкою, що належить обвинуваченій, для встановлення межових знаків відповідно до її державного акту. У цей час до них підійшла ОСОБА_7 та між ними виник черговий конфлікт щодо межових знаків. ОСОБА_7 вихопила з її рук одного кілочка та сокиру, решта кілочків посипались на землю, після чого ОСОБА_12 почала наносити їй удари по одному разу по руках з ліва та права, а тоді коли вона обернулась на голос ОСОБА_11 , який просив припинити ОСОБА_7 вказані дії, ОСОБА_7 штовхнула її, а вона не втрималась та впала на землю, після чого ОСОБА_7 продовжувала завдавати удари їй по спині, точну кількість яких вона не пам`ятає.

Із висновку експерта № 1091 від 12.11.2021 убачається, що у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження, а саме: синці на задній поверхні грудної клітки зліва, в ділянці лівого плечового суглобу, на лівому та правому плечах, на правому стегні, в ділянці лівого колінного суглобу. Вказані ушкодження у ОСОБА_9 належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від травматичної дії (удару) тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи від 09.11.2021.

Таким чином механізм заподіяння та локалізація тілесних ушкоджень, про які зазначала потерпіла ОСОБА_9 співпадають з висновками судової медичної експертизи.

Окрім цього посилання обвинуваченої на неврахування судом відеозаписів на дослідженому CD-R диску суд відхиляє, оскільки під час дослідження такого доказу місцевим судом не встановлено обставин події, проте такі обставини не виключають їх наявність з огляду на інші допустимі докази (допит потерпілої та висновок експерта).

З урахуванням наведеного висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого проступку є обґрунтованими та доведеними поза розумним сумнівом.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині встановлення моральної шкоди, місцевим судом указано, що у п.31 постанови Пленуму ВСУ за № 13 від 2 липня 2004 р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» орієнтовано суди на необхідність керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та у п. 3 вказаної Постанови зазначається: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб».

Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначена Постанова Пленуму в п. 9 та ч. 3 ст. 23 ЦК України визначають: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд установив, що внаслідок протиправних дій обвинуваченої потерпілій була завдана моральна шкода, яка виразилася в перенесених душевних стражданнях та нервовому потрясінні, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, доведено причинний зв`язок між подією та шкодою, її наслідки.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд врахував фізичні та моральні страждання потерпілої, характер дій обвинуваченої, а також конкретні обставини справи, зокрема, що обвинувачена не визнала своєї винуватості у вчиненні інкримінованого їй проступку, вину у вчиненні якого було доведено в ході судового розгляду, не визнала позовні вимоги, що вказувало на те, що обвинувачена не робить будь-яких висновків та не висловлювала жалю за вчинене нею діяння.

Також суд врахував дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона не працює, є пенсіонеркою, інвалідом ІІІ групи.

З урахуванням конкретних обставин провадження та принципів розумності, виваженості та справедливості, визначена моральна шкода в розмірі 5000 гривень відповідає характеру й обсягу понесених потерпілою моральних страждань.

За наведених обставин суд не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000176, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.11.2021 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: