Номер провадження: 11-кп/813/2337/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000084 від 18 лютого 2023 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка Одеської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-04.01.2023 Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2023 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та йому призначено покарання виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 04 січня 2023 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту фактичного затримання для виконання покарання.

Вирішено питання стосовно процесуальних витрат, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.

Оскарженим вироком встановлено, що 18.02.2023 у невстановлений слідством час, ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Новощепний ряд, 5/2, шляхом знахідки придбав для особистого вживання особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яка знаходилася у трьох полімерних пакетах з замком «zip-lock», після чого поклав вищезазначені пакети в кишеню штанів, тим самим почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.

18.02.2023 працівниками батальйону № 2 полку УПП в Одеській області було зупинено ОСОБА_8 , які виявили та в подальшому слідчо-оперативною групою ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області в ході проведення огляду місця події в період часу з 11:26 по 12:31, за адресою: м. Одеса, вул. Новощепний ряд, 5/2, було вилучено у ОСОБА_8 2 зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору та один зіп-пакет з кристалічною речовиною червоного кольору.

Встановлено, що кристалічна речовина білого кольору масами 0,432 г та 0,633 г у двох пакетах містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Кількісний вміст PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кристалічних речовинах становить 0,375г та 0,484 г.

Кристалічна речовина червоного кольору, масою 0,430 г у одному пакеті містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Кількісний вміст PVP(1-феніл-2 піролідин-1-іл-пентан-1-он) в кристалічній речовині становить 0,320г.

Загальний кількісний вміст PVP в кристалічних речовинах становить 1,179 г, яку ОСОБА_8 незаконно придбав та незаконно зберігав при собі з метою особистого вживання, без мети збуту.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржений вирок є надто суворим, а суд першої інстанції належним чином не врахував щире каяття обвинуваченого, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Позиції учасників апеляційного провадження

Обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з заявою, в якій просив розглядати апеляційну скаргу без його участі.

Захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити вирок суду без змін.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, а обвинувачений ОСОБА_8 не виявив бажання приймати участь під час апеляційного розгляду, при цьому його захисник не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив апеляційний суд призначити йому більш м`яке покарання.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є надмірно суворим та не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції врахував при призначенні покарання ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.65 КК України, в якості обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Між тим, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, визначеного попереднім вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 04.01.2023, згідно з яким його засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

З огляду на викладене, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі посилаючись на те, що саме цей вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції безпідставно не визнав у якості обставини, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину.

Так, активне сприяння розкриттю злочину припускає надання особою органам досудового розслідування будь якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин справи.

З обвинувального акту вбачається, що орган досудового розслідування не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - активне сприяння розкриттю злочину, що свідчить про те, що ОСОБА_8 не надавав органам досудового розслідування будь - якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин справи

Апеляційний суд зазначає, що санкція ч.2 ст.309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років, при цьому суд першої інстанції з урахуванням усіх пом`якшуючих покарання обставин, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, призначив ОСОБА_8 наближене до мінімального покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, яке передбачено для такого виду покарань положеннями ч.1 ст.63 КК України.

При цьому, призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків, суд першої інстанції лише частково, на підставі ст.72 КК України, приєднав невідбуте ОСОБА_8 покарання за попереднім вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 04.01.2023 року, яким він був засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком.

Між тим, апеляційний суд зазначає, що перший кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 вчинив через один місяць після засудження за попереднім вироком, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних речовин.

Апеляційний суд звертає увагу на суспільну небезпеку злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорі, якав визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. Наркоманія та незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів належать до глобальних проблем сучасності. Цим явищам притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому.

Разом з цим, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік один місяць буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржене судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржений вирок суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2023 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4