ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макухівка Полтавського району Полтавської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 02.11.2006 Апеляційним судом Полтавської області за ч.3 ст.15 п.9 ч.2 ст.115, ч.1 ст.187, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі; 2) 11.04.2014 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі; 3) 19.12.2016 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 4)16.06.2017 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.68 ч.3 ст.185, ч.ч.1,4 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 10.05.2019 за відбуттям строку покарання
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
27.06.2023 близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знайшов біля мосту через р. Ворскла, що по вул. Миру у м. Полтаві, полімерний пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP, масою 0,3023 г, яку ідентифікував як таку та забрав полімерний пакет, поклав до кишені штанів для власного вживання без мети збуту, тим самим незаконно придбав психотропну речовину без мети збуту.
У подальшому 27.06.2023 близько 10 год. 55 хв. на відритій ділянці місцевості поблизу будинку культури залізничників за адресою: м. Полтава, пл. Слави,1 працівникам поліції ОСОБА_4 видав вказаний згорток з речовиною білого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, РVP, масою 0,3023 г, що перевищує невеликі розміри, тим самим, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно зберігав при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, для власного вживання без мети збуту.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що біля р. Ворскла знайшов полімерний пакунок з речовиною, і оскільки вживав наркотики, зрозумів, що це психотропна речовина. Він поклав цей пакунок у кишеню штанів та цього ж дня, коли його зупинили працівники поліції, видав психотропну речовину.
Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі, об`єм вилученої психотропної речовини не заперечував, у вчиненому розкаявся.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення. Його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.309 КК України, оскільки він незаконно придбав та зберігав психотропну речовину без мети збуту.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відносяться до кримінальних проступків, всі обставини у справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, неодружений, має постійне місце проживання, під спостереженням лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався, за довідкою Полтавського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 перебував на обліку за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 15.07.2020 та був знятий з обліку по закінченню іспитового строку за ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04.10.2023.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття. Як обставину, яка обтяжує покарання судом враховано рецидив кримінальних правопорушень.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч. 1 ст.309 КК України у виді обмеження волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.
Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, засадам гуманності і справедливості.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, ступінь тяжкості кримінальних правопорушень та обставини їх вчинення, відсутність тяжких наслідків і ставлення обвинуваченого до вчиненого, беручи до уваги позицію прокурора, який вважав можливим призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Цивільний позов у справі не пред`являвся, заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.373, 374 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 1434 грн.
Речові докази у справі:
полімерний zip-пакет з психотропною речовиною, яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Полтави.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1