КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/2446/23
Провадження № 1-кп/177/269/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0002343 від 16.11.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гейківка Криворізького району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, маючого на утримані неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого,

адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , будучи обізнаним про те, що з 24.02.2022 на території України діє правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України,що введений в дію згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та діє дотепер, 02.11.2023, у період часу з 13год. 00 хв. до 13год. 30 хв., перебуваючи на подвір`ї біля приватного домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи в період воєнного стану, реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги зі сторони власника майна, потерпілого ОСОБА_6 , будучи впевненим, що його дії носять таємний характер, шляхом вільного доступу викрав худобу (козу) зааненської породи, віком 4 роки, мала темно-сірий колір хутра, вагою 50 кг, висотою в холці 85 см, довжиною тулуба 80 см, надій складав 4 літри, гуляла весною, вартість якої станом на 02.11.2023 підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи від 20.11.2023 № СЕ-19/104- 23/41953-ТВ, становить 4166,67 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, повівши худобу (козу) із с. Ранній Ранок Криворізького району Дніпропетровської області в бік с. Кривбас Криворізького району Дніпропетровської області, за місцем проживання його рідної сестри, ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_2 , завівши її до одного зі складських приміщень (сараю), розміщеного на території вищезазначеного приватного домоволодіння, де розділив та потім знешкурив, тим самим розпорядився вказаною худобою на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 4166,67 грн.

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

У даному кримінальному провадженні 30.11.2023 між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та який, відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, отримав письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості від потерпілого ОСОБА_6 від 29.11.2023 (а.п.10), та обвинуваченим ОСОБА_2 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_7 , досягнута угода про визнання винуватості, відповідно до ст. 472 КПК України.

Як слідує зі змісту угоди, її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, виду та міри покарання, яке має понести обвинувачений ОСОБА_2 у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, а також щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч. 2 ст. 473 КПК України, щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_7 , проти затвердження угоди не заперечувала.

Прокурор ОСОБА_5 просив затвердити угоду, укладену між ним, обвинуваченим ОСОБА_2 , його адвокатом ОСОБА_7 , яку вони підписали добровільно 30.11.2023. При цьому, потерпілий ОСОБА_6 , відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, надав свою згоду на укладення цієї угоди. З узгодженою сторонами мірою покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , згоден. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_2 , надавши суду відповідну заяву.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками умисного таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_6 надав свою згоду на укладення угоди, а обвинувачений ОСОБА_2 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також, судом встановлено, що при укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини відповідно до ст. 470 КПК України, зокрема: характер і тяжкість обвинувачення, ступінь і характер сприяння підозрюваним у проведенні кримінального провадження, особу ОСОБА_2 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітнього сина, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття та відсутність обтяжуючих обставин, відшкодування заподіяної шкоди потерпілому (а.п.22-29).

Сторонами угоди узгоджена міра покарання з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, із урахуванням наявності низки обставин, які пом`якшують покарання, а саме, що ОСОБА_2 щиро розкаявся, беззастережно визнав свою винуватість, відшкодував заподіяну шкоду.

Узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій злочину правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

За правилами ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_2 не подавався.

Запобіжний захід не застосовувався.

Речові докази по справі відсутні.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує згідно зі ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373-374, 468-470, 472-475, КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.11.2023 за письмової згоди потерпілого ОСОБА_6 , між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , обвинуваченим ОСОБА_2 , за участі його захисника, адвоката ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002343 від 16.11.2023 щодо ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судово-товарознавчої експертизи стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 у загальному розмірі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: