ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 484/3/21

провадження № 51-4217 км 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 серпня 2021 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 травня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001796, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маринівка Доманівського району Миколаївської області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 серпня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з часу затримання, а саме з 21 листопада 2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк перебування його під вартою з 21 листопада 2020 року до 16 серпня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 заподіяну шкоду: майнову у сумі

25 460 грн, моральну у розмірі 30 000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23 травня 2023 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 20 листопада 2020 року, приблизно о 13 год 30 хв., він разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прийшов у гості до ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де всі разом почали розпивати спиртні напої.

В цей же день, приблизно о 17 год, під час вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які склались у зв'язку з тим, що ОСОБА_8 привселюдно словесно почав ображати співмешканку ОСОБА_7 , виник словесний конфлікт, в ході якого у обвинуваченого виник умисел спрямований на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Після цього, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 підвівся із-за столу і підійшов до ОСОБА_8 , який сидів неподалік на ліжку в цій же кімнаті. Усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання наслідків, ОСОБА_7 неодноразово, з короткими перервами в часі, умисно, шляхом нанесення ударів кулаками рук та ногами в область голови та грудної клітини ОСОБА_8 , спричиняв тілесні ушкодження останньому, який, захищаючи себе, спочатку знаходився в положенні сидячи, а потім від отриманих тілесних ушкоджень в положенні лежачи.

Своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді множинних синців обличчя, тулуба, кінцівок; крововиливів в шкірно-м`язові клаптики голови, міжреберні м`язи грудної клітини; дифузного субдурального, субарахноідального крововиливу; множинних локальних двосторонніх переломів ребер більше справа (гемоторакс); саден обличчя та кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть потерпілого.

Враховуючи множинність пошкоджень на тілі, ОСОБА_8 було нанесено не менш ніж 10 ударів в різні частини тіла (голова, грудна клітина та кінцівки). Його смерть настала від дифузної закритої черепно-мозкової травми у вигляді травматичного субдурального, субарахноідального крововиливу, яка знаходиться в прямому зв`язку з вищевказаними тілесними ушкодженнями. На наступний день, на підлозі будинку за вказаною адресою, ОСОБА_8 було виявлено без ознак життя.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати вказані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що призвело до безпідставного його засудження за інкримінований злочин. Зокрема, вказує на надання апеляційним судом неналежної правової оцінки показанням свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , із зазначенням в ухвалі суду того, що останні бачили, як ОСОБА_7 наносив удари потерпілому, однак у їх первинних показаннях та під час судового розгляду такі відомості відсутні; не з`ясовано судами обставин вчиненого злочину, зокрема, щодо кількості, механізму та локалізації спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , часу та моменту настання смерті потерпілого, можливих дій ОСОБА_12 , який залишався наодинці з ОСОБА_8 після того, як він покинув домоволодіння. Крім цього, з урахуванням висновку експертизи № 795-і від 27 листопада 2020 року, вважає, що висновки апеляційного суду не відповідають встановленим місцевим судом фактичним обставинам щодо виявленої на штанах, куртці та парі калош крові, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 . Також зазначає, що неодноразово звертався до суду апеляційної інстанції із клопотаннями та заявами, однак вони не були розглянуті, або відсутні в матеріалах кримінального провадження, як клопотання від 10, 18 березня та 05 травня 2022 року. Безпідставно відмовлено у дослідженні відеозапису судового засідання від 20 липня 2021 року у якому, в ході дослідження висновку експерта, прокурор не зміг знайти в останньому відомості про дати травм та смерті потерпілого.

У порушення права на захист, повідомлення про підозру та обвинувальний акт йому були вручені без захисника.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримала касаційну скаргу.

Прокурор, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просила оскаржувані судові рішення залишити без зміни.

Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За частиною 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтями 22, 26 КПК України закріплено засади змагальності сторін і диспозитивності. За змістом вказаних засад сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. При цьому суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 404 КПК України, яка встановлює межі апеляційного перегляду, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Таким чином, визначення меж перегляду судом апеляційної інстанції засноване на вимогах засад змагальності сторін і диспозитивності. А можливість виходу суду за межі апеляційних вимог допускається лише за умови, що цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, щозахисник ОСОБА_6 , не погодившись з вироком місцевого суду щодо її підзахисного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу. Мотивуючи свою позицію щодо незаконності оскарженого судового рішення, зазначала, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а обвинувачення ґрунтується на припущеннях суду та недопустимих доказах.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість доводів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , залишивши оскаржуване судове рішення без змін.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, під час апеляційного розгляду апеляційним судом було поставлено питання про дослідження доказів, на які місцевий суд не посилався у вироку (т. 2 а. п. 34-35). Так, вказаним судом було досліджені висновків експертів № 793-і від 26 листопада 2020 року,

№ 794-і від 27 листопада 2020 року та № 795-і від 27 листопада 2020 року, а також протокол слідчого експерименту із ОСОБА_7 від 24 листопада 2020 року

(т. 1 а. п. 176-178, 154-157, 163-166, 210-212).

Зі змісту оскарженого вироку вбачається, що судом першої інстанції вказані докази не були покладені в обґрунтування доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Натомість, апеляційний суд, після дослідження послався на зазначені докази у підтвердження доведеності вини обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що у даній справі апеляційну скаргу подавала сторона захисту, а не обвинувачення, що з огляду на положення ч. 2 ст. 404 КПК України позбавляло суд апеляційної інстанції будь-якої можливості вийти за межі апеляційних вимогзахисника.

Таким чином, дослідивши в ході апеляційного розгляду та зазначивши в ухвалі в обґрунтування доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, додаткові докази, які відсутні у обвинувальному вироку, апеляційний суд безпідставно збільшив доказову базу для підтвердження винуватості засудженого та на спростування доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 ,чим порушив вимоги ч. 2 ст. 404 КПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції не вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим погіршується становище обвинуваченого.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що постановлена апеляційним судом ухвала не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

На думку Суду, допущене судом апеляційної інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним, оскільки перешкодило вказаному суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для його скасування.

Колегія суддів не перевіряє інші доводи касаційної скарги, оскільки вони пов`язані з оцінкою доказів, що необхідно здійснити суду апеляційної інстанції під час розгляду кримінального провадження.

Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати зазначене, дослідити обставини, які мають правове значення, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , оцінити докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення відповідно до вимог статей 370, 419 КПК України.

Згідно положень ч. 3 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції розглядає питання про обрання запобіжного заходу під час скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді першої чи апеляційної інстанції.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечення можливості проведення нового розгляду судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 травня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрати обвинуваченомуОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 23 грудня2023 року включно.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3