справа № 462/6052/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000597 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого, востаннє Сихівським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 роки, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України

встановив:

ОСОБА_4 , повторно, в умовах воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин. 11.06.2023 близько 20:00, перебуваючи в приміщенні магазину «Рукавичка» ТОВ ТВК «Львівхолод» за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 76, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, таємно шляхом вільного доступу викрав із торгового прилавку магазину напій енерджі 8% Рево 0,5 л 2 шт загальною вартістю 75 грн 24 коп без ПДВ, 1 пачку кави меленої Prodomo Dallmayr 100% арабіка вагою 500 г вартістю 315 грн 60 коп без ПДВ, 1 пачку кави меленої In-Cup Aroma Gold вагою 500 г вартістю 135 грн 53 коп без ПДВ, 2 пачки фісташок Кухарочка вагою 100 г загальною вартістю 132 грн без ПДВ, які заховав у дитячий візок та , не оплативши за товар, вийшов за межі каси та покинув магазин. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв магазину «Рукавичка» матеріальної шкоди на суму 658, 37 грн без ПДВ. грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю, пояснив, що влітку 2023р., перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» по вул. Городоцькій у м. Львові викрав каву, напій та фісташки у зв`язку з тим, що не мав коштів для їх оплати. З кількістю та вартістю викраденого майна повністю погоджується. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати, цивільний позов визнав повністю.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений,захисник та прокурор не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в тому, що він своїми умисними діями повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, і ці його дії кваліфікує його за ч. 4 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винуватого, який на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у Львівському обласному медичному центрі превенції та терапії узалежнень, наявність у нього малолітніх дітей. Обставину, що пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким та корисливим, особу обвинуваченого, обставини справи та наведені вище дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, що відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

При цьому, згідно з ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 14.12.2023р. ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, та цим же вироком на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 04.08.2022р., та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, відтак суд вважає, що ОСОБА_4 , слід призначити остаточне покарання за даним вироком із застосуванням положення ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, зарахувавши у строк покарання, частково відбуте покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 14.12.2023року.

Вирішуючи цивільний позов, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна»(з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільним позивачем заявлено позов про відшкодування шкоди на суму 658,37 грн. Дана шкода підтверджується довідкою про вартість викраденого товару. Таким чином суд вважає, що є усі підстави для задоволення цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди. Також суд враховує ту обставину, що цивільний позов цивільним відповідачем визнано в повному обсязі.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 349, 368-370, 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шести) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 14.12.2023 більш суворим покаранням за цим вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років 6 (шести) місяців, зарахувавши в строк покарання частково відбуте за попереднім вироком за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.

Строк відбування покарання рахувати з 06.10.2023р.

Цивільний позов задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) на користь ТзОВ ТВК «Львівхолод» (м. Львів, вул. Угорська, 22, ) матеріальну шкоду в розмірі 658 (шістсот п`ятдесят вісім) гривень 37 копійок.

Речові докази: - куртку чоловічу стьобану зеленуватого кольору комбіновану з рукавами чорного кольору, з двома білими полосками на манжетах та комірі - повернути ОСОБА_4

- компакт диск DVD-R з відеозаписами з камер спостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 13.07.2023р.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал вироку міститься в матеріалах справи № 462/6052/23. Вирок не набрав законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: ОСОБА_1