Провадження №: 1-кп/755/156/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ "16" жовтня 2023 р.

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження відомості відносно якого внесені до ЄРДР №0009930 від 15.06.2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Гребінки, Васильківського району, Київської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, не працюючої, без місця реєстрації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

у судовому засіданні суд, відповідно до ст. 331 КПК України, поставив на обговорення питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 оскільки раніше визначений ухвалою суду строк закінчується 18.10.2023 року.

Прокурором було подане клопотання, в якому просив продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були встановлені під час обрання та продовження відносно нього виняткового запобіжного заходу, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, продовжують існувати. Інші, більш м`які, запобіжні заходи не можуть забезпечити обвинуваченій ОСОБА_5 покладених на неї обов`язків.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 просив застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Обвинувачена заперечувала проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою просила застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного:

відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За приписами статті 177 КПК України підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.

При вирішені даного питання, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (Заява N 40107/02) Суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980 009) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Відповідно до положень ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

При розгляді питання про доцільность продовження тримання обвинуваченої під вартою суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких.

Беручи до уваги доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованих обвинуваченій правопорушень, на даний час існують ризики, які були встановлені під час обрання обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, можливість переховування від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінального правопорушення, продовжують існувати.

Крім того, при вирішенні даного питання, суд враховує такі обставини як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, її вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці її постійного проживання, у тому числі наявність або відсутність у обвинуваченої родини, малолітніх дітей на утриманні, постійного місця роботи, її майновий стан, репутацію обвинуваченої, відсутність або наявність судимостей, тому враховуючи вищевикладене суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 182, 314-316, 331, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України строком на 60 діб, тобто до 14 грудня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: