ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №632/324/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/636/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суд задовольнив клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 строком на шістдесят днів, тобто по 25 лютого 2024 року, включно, в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено, що оцінюючи сукупність обставин при вирішенні клопотання про зміну застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, які продовжують існувати, із ступеня тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких до обвинуваченого ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як і продовження його строку, наявні, що унеможливлює застосування більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження. При цьому жодних нових обставин, які б могли слугувати підставою для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт суду не повідомлено.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Вказує, що судом було досліджено майже всі докази у справі і жоден з них його винуватість не доводить.

Просить врахувати відомості що свідчать про наявність у нього міцних соціальних зв`язків має цивільну дружину, дитину 2023 року народження, житло.

Вважає, що ризики у справі жодним чином не доведені, натомість є всі підстави для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачений положеннями ст. 199 КПК України.

Мотиви прийнятого суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам КПК України.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, судом було належно досліджено дані про особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, зокрема 13 лютого і 13 серпня 2019 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, після умовно дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ухвали суду від 23 травня 2022 року, .

Також районним судом при розгляді даного клопотання констатовано існування ризиків, передбачених п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того суд констатував відсутність обставин, які б свідчили про зменшення вказаного ризику.

Що стосується ризику незаконного впливу на потерпілого і свідків, то суд слушно зазначив про те, що цей ризик перестав існувати з огляду на проведений допит в суді.

Врахував суд і тяжкість кримінального правопорушення, я в якому обвинувачується ОСОБА_7 , обвинувачення пред`явлене за ч.4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Відтак, висновок суду про доведеність існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою є неможливим.

Також колегія суддів звертає увагу на наступне.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Тримання під вартою є виправданим якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (Рішення «Лабіта проти Італії»).

Апеляційні доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме домашнього арешту, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки враховуючи встановлений судом ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, такий запобіжний захід не буде запобігати встановленим у справі ризикам.

Належних відомостей про неможливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я, сторона захисту не надала.

Також колегія суддів наголошує на тому, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, зокрема 13 лютого і 13 серпня 2019 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, після умовно дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ухвали суду від 23 травня 2022 року, і вже 17 лютого 2023 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину проти власності.

Вказані відомості свідчать про відсутність належних умов для зміни запобіжного заходу.

За таких обставин, ухвала суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді