Дата документу 23.01.2024
Провадження № 1-кп/334/394/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розумівка, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року з 05 год. ЗО хв. 24 лютого 2022 року на території України, у зв`язку з військовою агресією російською федерацією проти України, введено воєнний стан та Указом Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого законом України №2105-ІХ від 03 березня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію, Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 07.11.2022 №758/2022 на території України продовжено загальну мобілізацію.

ОСОБА_5 будучи військовозобов`язаним, неодноразово, а саме 03.03.2023, 16.03.2023, 28.03.2023, 30.05.2023 та 20.08.2023 викликався через вручені повістки до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії, однак за вказаними викликами жодного разу не з`явився. Після чого, 23.09.2023 ОСОБА_5 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії, однак категорично відмовився проходити військово-лікарську комісію та нести подальшу службу в Збройних Силах України, виконуючи свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини.

Далі, 30.10.2023 ОСОБА_5 пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якої, згідно таблиці Додаткових Вимог наказу МОЗ України № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» був визнаний придатним за станом здоров`я до військової служби, за відсутності обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які надавали б ОСОБА_5 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про необхідність явки на загальну мобілізацію до ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибув 07 листопада 2023 року о 08 годині 00 хвилин для відправки до навчального центру Збройних Сил України та подальшого проходження військової служби за мобілізацією, однак діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи повідомленим про передбачену законом відповідальність, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації і бажаючи їх настання категорично відмовився від проходження військової служби без поважних на те причин, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, яке кваліфікується як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

25 грудня 2023 року прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 і обвинувачений ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, яка надійшла на розгляд суду з обвинувальним актом.

Згідно укладеної угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.336 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.

За змістом даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, за встановлених і викладених в угоді обставин.

Сторони узгодили покарання у виді трьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за встановлених досудовим розслідуванням обставин визнає повністю, щиро кається у скоєному. Ствердив, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно.

Захисник обвинуваченого не заперечувала проти затвердження угоди, зазначаючи, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угод про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити угоду про визнання винуватості.

Так, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468- 475 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особи про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 336 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, в силу вимог ч.4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення обвинуваченим угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання, очевидно можливі для виконання. Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 (щире каяття), відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, має неофіційний дохід, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної з обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення узгодженого сторонами покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки ОСОБА_5 , та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 469, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.12.2023 між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1