УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року

м. Київ

справа № 642/3924/23

провадження № 51-7875 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року стосовно останнього,

встановив:

За вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2023 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луганська та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року вирок залишено без зміни.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він, будучи військовозобов`язаним та ознайомленим із адміністративною та кримінальною відповідальністю за ухилення від проходження призову на військову службу за мобілізацією, пройшовши медичний огляд та за його результатами визнаний придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання під особистий підпис бойової повістки та зобов`язання прибути 15 травня 2023 року о 16:30 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований по АДРЕСА_2 , для подальшого відправлення до команди № НОМЕР_1 , ухиляючись від військової служби, не з`явився на зазначений день і час до вказаного пункту збору.

У зміненій касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень й призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції процедури розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку, передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України, вказує, що суд першої інстанції, на його думку, формально підійшов до роз`яснення ОСОБА_5 суті даної норми, не впевнившись, що засуджений, який самостійно обстоював свої інтереси у суді, правильно зрозумів положення закону.

Також вказує, що суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. 419 КПК України, не навів у своїй ухвалі мотивів, з яких він виходив при її постановленні та при залишенні його апеляційної скарги без задоволення, в якій він вказував на недотримання судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не зазначив підстав, з яких апеляційну скаргу визнав необґрунтованою.

Перевіривши доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у ній мотивів, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та кваліфікація його дій і покарання, у касаційній скарзі захисником не оспорюються.

Згідно з положеннями ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, зазначені у касаційній скарзі доводи захисника стосовно незаконності рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом процедури розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 у спрощеному порядку, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції.

Як убачається із змісту ухвали Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року, не погодившись із вироком, захисник ОСОБА_4 , подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судом процедури розгляду справи у спрощеному порядку, оскільки, на його думку, судом не було роз`яснено ОСОБА_5 суть розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та наслідки такого розгляду, а лише формально процитовано, як вважав захисник, без роз`яснення в доступній, чіткій та конкретизованій формі зміст цієї норми. Крім того, захисник зазначав, що засуджений погодився із таким порядком розгляду кримінального провадження, оскільки допускав, що суд застосує до нього положення ст. 75 КК України та при призначенні покарання звільнить від відбування покарання з випробуванням.

Переглядаючи вирок в межах вимог ст. 405 та у порядку ст. 404 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 колегія суддів встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення засудженим інкримінованого йому кримінального правопорушення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ст. 336 КК України, призначивши йому покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Мотивуючи своє рішення, з посиланням на практику Верховного Суду стосовно дотримання правил розгляду судами спрощеного порядку розгляду кримінального провадження, апеляційний суд, зазначив, що допитаний у судовому засіданні обвинувачений, свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному злочині та погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння, що підтверджувалось матеріалами кримінального провадження, які були дослідженні з метою перевірки наявності у суду першої інстанції підстав для проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та порушень не встановлено.

Крім того, суд в ухвалі зазначив, з посиланням на аркуші кримінального провадження, що судом було проведено допит засудженого, що підтверджувалось даними із журналу судового засідання від 19 вересня 2023 року та аудіо і відео записами, якими було зафіксовано вказане судове засідання. Провівши розгляд у порядку ст. 404, 405 КПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував правильність розуміння засудженим зазначених обставин, встановивши його позицію щодо визнання ним у повному обсязі своєї вини у вчиненому, у доступній, чіткій та конкретизованій формі роз`яснив йому суть норми, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК України, виклавши при цьому її зміст та наслідки такого розгляду, переконавшись, що зміст вказаної норми, її суть сприйнята обвинуваченими правильною, а його позиція є добровільною.

А тому, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, дійшов висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника щодо його тверджень про формальний розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 та про можливі процесуальні порушення судом під час розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, які у сукупності свідчили про незгоду сторони захисту з рішенням суду першої інстанції стосовно виду покарання, вважаючи його надмірно суворим.

Отже, суд апеляційної інстанції, беручи до уваги положення ч. 3 ст. 404 КПК України, яка визначає право суду апеляційної інстанції, зокрема, на повторне дослідження обставин кримінального провадження та, забезпечивши реалізацію права засудженого на захист, дослідивши матеріали стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі захисника, не встановив порушень на які наголошував захисник у своїй апеляційній скарзі, мотивовано відмовив у задоволенні його вимог.

Згідно з положеннями ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в рішенні мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Переглядаючи вирок за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 , відповідно до вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд детально перевірив викладені в апеляційній скарзі доводи, які за своїм змістом є аналогічними доводам касаційної скарги та обґрунтовано визнав їх безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з наведеними в ухвалі висновками апеляційного суду щодо законності вироку та вважає, що апеляційний суд обґрунтовано залишив рішення суд першої інстанції без зміни.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Обґрунтування касаційної скарги захисника не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги і доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження скаржнику слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року стосовно останнього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3