Справа № 146/1014/18
Провадження №11-кп/801/1164/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

та обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2023, якою задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, починаючи з 06.10.2023 року до 04.12.2023 року включно,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України.

Прокурор ОСОБА_10 в судовому засідання заявив письмове клопотання в якому просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 діб. В обґрунтування застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 , покладається забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також необхідність запобігання спробам: переховування від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких умисних злочинів, санкція яких передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років позбавлення волі, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки ОСОБА_8 ніде не працює, не має постійного джерела існування, відсутні соціально стримуючи фактори та міцні соціальні зв`язки. Крім того, ОСОБА_8 відомі місце проживання потерпілих, а тому перебуваючи на волі, враховуючи характер та обставини вчинених кримінальних правопорушень, він буде мати реальну можливість на них незаконно впливати, а тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою не забезпечить його належної поведінки та запобігання ризикам визначеним ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим, прокурор просив суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2023 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, починаючи з 06.10.2023 року до 04.12.2023 року включно. Визначено строк дії ухвали суду 60 діб, тобто до 04.12.2023 року включно.

Прийняте рішення обґрунтовано тим, що є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, незаконно впливати на свідків, яких ще не допитано в судовому засіданні, а також на обвинуваченого ОСОБА_9 , продовжити вчиняти інші злочини та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. У зв`язку з чим, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, обставини, за яких обвинувачений вчинив дії, що ставиться йому в провину, відтак наявний ризик його можливого впливу на інших учасників кримінального провадження. З вищенаведеного слідує, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді триманням під вартою, постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , судом в ухвалі нічим не обґрунтована підозра в тому, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше правопорушення (ст..177 КПК України). В порушення вимог ч. 1 ст. 196 КПК України суд в своїй ухвалі від 06.10.2023 не зазначив відомості та не посилався на докази, які обґрунтовують обставини, передбачені статтею 177 цього Кодексу, що свідчать про існування ризиків. Також вказує про те, що копію клопотання про продовження строку тримання під вартою не було вручено ні захиснику, ні обвинуваченому

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу свого захисника, просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як убачається з ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що обвинуваченому ОСОБА_8 під час судового розгляду обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, жодного доказу про зникнення цих ризиків суду надано не було, судовий розгляд на даний час ще не завершено, в судовому засіданні не допитано всіх свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, на допиті яких наполягає сторона захисту, що не виключає можливості тиску обвинуваченого ОСОБА_8 на вказаних свідків. У зв`язку з чим, імовірна можливість продовження ОСОБА_8 протиправної поведінки в подальшому.

Також судом першої інстанції враховано, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, яких ще не допитано в судовому засіданні, а також на обвинуваченого ОСОБА_9 , продовжити вчиняти інші злочини та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. У зв`язку з чим, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, обставини, за яких обвинувачений вчинив дії, що ставиться йому в провину, відтак наявний ризик його можливого впливу на інших учасників кримінального провадження. Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). З вищенаведеного слідує, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 .

З таким висновком погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та іншого обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, апеляційний суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_8 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинене кримінальне правопорушення, може вдатися до відповідних дій. А з урахуванням того, що обвинувачений раніше судимий, за вчинення злочинів проти власності (розбоїв) та знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних з насильством відносно осіб похилого віку, передбачених ч.3 ст.187 КК України, на думку суду апеляційної інстанції, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності та життя, здоров`я осіб. При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності інкримінованих ОСОБА_8 дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відповідно до наявних в матеріалах провадження відомостей ОСОБА_8 не має постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, офіційно непрацевлаштований, тобто не має офіційних джерел існування, що додатково свідчить про існування встановлених судом першої інстанції ризиків. Окрім того, апеляційний суд не може не врахувати того, що ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення розбоїв, а тому суд приходить до висновку, що вчинення кримінальних правопорушень проти власності є своєрідним джерелом доходу для обвинуваченого ОСОБА_8 . Викладене, на переконання апеляційного суду, свідчить про актуальність ризику вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення.

Що ж стосується ризику впливу на свідків, на допиті яких наполягає сторона захисту, то апеляційний суд враховує, що всі свідки на даний час судом не допитані, тому суд вважає, що ризик такого впливу зберігається до дослідження їх показань безпосередньо судом під час судового розгляду, оскільки вказане дає підстави обґрунтовано припускати про наявність можливості незаконного впливу на свідків зі сторони зацікавленої особи, яким є обвинувачений, з метою формування певної позиції шляхом викривлення їх показань чи надання останніми неправдивих показань.

За таких обставин, жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи захисника щодо відсутності та недоведеності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Зрештою апеляційний суд ставиться критично до тверджень захисника щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи. При цьому, матеріали судового провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані не були.

З урахуванням викладеного, безпідставним є доводи захисника про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу та призначення альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Що ж стосується доводів захисника про те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою не було вручено йому та обвинуваченому за три години до його розгляду, то вони також не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки, під час судового розгляду вказаного клопотання захисник та обвинувачений клопотань про відкладеннясудового засідання з цих причин не заявляли, а відтак погодилися на його розгляд .

Разом з тим, знайшли своє підтвердження доводи захисника про тривалий розгляд кримінального провадження, протягом якого обвинувачений ОСОБА_8 понад п`ять років утримується під вартою в умовах слідчого ізолятору. У зв`язку з чим , апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 8 Конституції України, ч. 4 ст. 28 та ч. 1 ст. 318 КПК України тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду кримінального провадження, а тому апеляційний суд наголошує на необхідності вжиття судом першої інстанції, який розглядає кримінальне провадження по суті, термінових заходів для закінчення розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2023 стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4