Провадження № 1-кп/537/49/2024
Справа № 537/5149/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2024 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Кременчук кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2023 року за №0000834, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :

Епізод №1.

11.07.2023 року близько 10 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебував на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , де у залі у шухляді шафи побачив шкатулку із золотими прикрасами, належними ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, таємно викрав ювелірну прикрасу, належну ОСОБА_6 , а саме: обручку із золота 585 проби, загальною вагою 1,99 гр., вартістю 3098,27 грн. Після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 3098,27 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Епізод №2.

15.07.2023 року близько 08 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебував на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , де у залі у шухляді шафи побачив шкатулку із золотими прикрасами, належними ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав ювелірні прикраси, належні ОСОБА_6 , а саме: сережки із золота 585 проби з фіанітами загальною вагою 3,09 гр., вартістю 4899,01 грн. та сережку дитячу із золота 585 проби з фіанітами загальною вагою 0,71 гр., вартістю 1083,99 грн. Після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 5983,00 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Епізод №3.

20.07.2023 року близько 09 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебував на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , де у залі у шухляді шафи побачив шкатулку із золотими прикрасами, належними ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав ювелірні прикраси, належні ОСОБА_6 , а саме: хрестик із золота 585 проби загальною вагою 1,11 гр. вартістю 1772,12 грн. та ланцюжок із золота 585 проби довжиною 40 см загальною вагою 2,25 гр. вартістю 3592,13 грн. Після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 5364,25 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Епізод №4.

24.07.2023 року близько 14 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебував на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , де у залі у шухляді шафи побачив шкатулку із золотими прикрасами, належними ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав ювелірні прикраси, належні ОСОБА_6 , а саме: кулон із золота 585 проби у вигляді пальми загальною вагою 0,68 гр., вартістю 1081,59 грн. та кулон із золота 585 проби у вигляді медалі з серцем загальною вагою 1,96 гр., вартістю 3117,52 грн. Після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 4199,11 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Епізод №5.

20.08.2023 року близько 12 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебував на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , де у залі у шухляді шафи побачив шкатулку із золотими прикрасами, належними ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав ювелірну прикрасу, належну ОСОБА_6 , а саме: браслет із золота 585 проби довжиною 17 см загальною вагою 2,63 гр., вартістю 4029,42 грн. Після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 4029,42 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Епізод №6.

25.08.2023 року близько 11 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебував на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , де у залі у шухляді шафи побачив шкатулку із золотими прикрасами, належними ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав ювелірну прикрасу, належну ОСОБА_6 , а саме: сережки із золота 585 проби з фіанітами загальною вагою 6,41 гр., вартістю 9939,67 грн. Після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 9939,67 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Епізод №7.

13.09.2023 року близько 12 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебував на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , де у залі у шухляді шафи побачив шкатулку із золотими прикрасами, належними ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав ювелірну прикрасу, належну ОСОБА_6 , а саме: каблучку із золота 583 проби з діамантом та смарагдом загальною вагою 1,17 гр., вартістю 1804,48 грн. Після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1804,48 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Епізод №8.

19.09.2023 року близько 15 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебував на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , де у залі у шухляді шафи побачив шкатулку із золотими прикрасами, належними ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав ювелірні прикраси, належні ОСОБА_6 , а саме: ладанку із золота 585 проби загальною вагою 1,37 гр., вартістю 2135,45 грн. та ланцюжок із золота 585 проби довжиною 55 см загальною вагою 2,0 гр., вартістю 3117,44 грн. Після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 5252,89 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Епізод №9.

16.10.2023 року близько 11 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебував на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , де у залі на полиці шафи побачив косметичку із золотими прикрасами, належними ОСОБА_7 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав ювелірну прикрасу, належну ОСОБА_7 , а саме: браслет із золота 585 проби довжиною 17 см загальною вагою 10,74 гр., вартістю 16397,30 грн. Після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 16397,30 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Епізод №10.

18.10.2023 року близько 12 год. 00 хв., тобто в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебував на законних підставах у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , де у залі на полиці шафи побачив косметичку із золотими прикрасами, належними ОСОБА_7 . Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав ювелірну прикрасу, належну ОСОБА_7 , а саме: ланцюжок із золота 585 проби довжиною 40 см загальною вагою 23,25 гр., вартістю 36068,89 грн. Після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 36068,89 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, а саме повторно таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених в обвинувальному акті. ОСОБА_4 повідомив, що до кінця жовтня 2023 року співмешкав з ОСОБА_8 в належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з ними проживали рідні ОСОБА_9 мати ОСОБА_6 та тітка ОСОБА_7 . В період липень-жовтень 2023 року ОСОБА_4 за місцем свого проживання в квартирі співмешканки таємно вчинив 10 епізодів крадіжок ювелірних виробів із золота, які належали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Викрадені ювелірні вироби здавав у ломбард, а гроші використав на власний розсуд. Коли крадіжки були виявлені потерпілими, ОСОБА_4 припинив співмешкати з ОСОБА_8 , повернувся жити до своїх батьків, на теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Шкоду потерпілим не відшкодував, оскільки хоча і має тимчасові заробітки, але ще не заробив достатньо грошових коштів.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодився обвинувачений, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого підтверджується його особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченого доведеною.

Таким чином, з дотриманням положень ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 в умовах воєнного стану таємно викрав чуже майно (епізод №1), а також з кваліфікуючою ознакою повторно (епізоди №2-№10), тому його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином в силу кваліфікуючої ознаки вчинення в умовах воєнного стану, кількість епізодів, конкретні обставини справи, відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не з`явилися в судове засідання, подали письмові заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Повідомили, що шкода їм не відшкодована, при визначенні покарання покладаються на розсуд суду. (а.с. 33-34).

Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 , молодого віку, раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності, не одружений. Не працює, хоча є особою працездатного віку. Не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом у психоневрологічному та у наркологічному диспансері, за медичною допомогою не звертався. Перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Суду не подані негативні характеристики ОСОБА_4 .

Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи положення ст.69-1 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання в межах санкції закону за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Орган пробації підготував досудову доповідь, якою для обвинуваченого ОСОБА_10 оцінив ризик вчинення повторно кримінального правопорушення як середній, ризик небезпеки для суспільства як середній, вважав, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вимоги ст.75 КК України, а саме тяжкість кримінального правопорушення, обставини справи, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, особу обвинуваченого, думку прокурора, який не подав негативних характеристик на обвинуваченого, а також думку потерпілих, які не просили суворо карати обвинуваченого, висновок органу пробації, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо із звільненням від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк з покладанням обов`язків, визначених ст.76 КК України.

А тому суд вважає за необхідне на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення з випробуванням на іспитовий строк з покладанням обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі ст.124 КПК України, стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України в розмірі 1434,00 грн.

Під час досудового розслідування щодо ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід особисте зобов`язання з покладанням обов`язків, визначених у ч.5 ст.194 КПК України, на строк 2 місяці, тобто до 15.01.2024 року. Проте під час розгляду кримінального провадження у суді прокурор не подавав клопотання про застосування запобіжного заходу. Обвинувачений ОСОБА_4 виконував свої процесуальні обов`язки, не ухилявся від слідства та суду. А тому враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, який не чинив перешкод у встановленні істини у справі, не ухилявся від органів досудового розслідування та суду, ухвалення рішення про звільнення обвинуваченого від призначеного покаранням з випробуванням на іспитовий строк, суд не вбачає ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування щодо нього запобіжних заходів до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки 6 місяців, відповідно до п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта Полтавського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в розмірі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн. 00 коп.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 .