Провадження № 1-кп/643/243/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000514 від 03.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000514 від 03.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, виходячи з наступного.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова.

Таким чином, наявні достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Крім того, до суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 діб.

Клопотання прокурора обґрунтовується наступними доводами.

На цей час строки дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого спливають, закінчити судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні у строки дії зазначеної ухвали не виявляється можливим.

Разом з тим, продовжують мати місце ризики, визначені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання вказаного запобіжного заходу.

На думку сторони обвинувачення продовжують мати місце ризики того, що обвинувачений може вчиняти спроби:

- з урахуванням суворості покарання, що передбачається за інкриміноване кримінальне правопорушення (до 8 років позбавлення волі), ОСОБА_5 може переховуватись від суду. Крім того, про наявність вказаного ризику свідчить відсутність міцних соціальних зв`язків та утриманців, працевлаштування;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних вчинив, новий злочин вчинив у період іспитового строку, не працює, законного джерела доходу не має, у зв`язку з чим, існують достатні підстави вважати, що диним джерелом його доходів є протиправна діяльність.

З огляду на фактичні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , на характеристику особи обвинуваченого, на ризики, які на цей час не зменшились та не зникли, прокурор вважає, що жоден інший, більш м`який, запобіжний захід, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не виключить зазначені вище ризики.

Вважає, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти тим ризикам, які продовжують існувати.

На підставі викладеного прокурор просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні підтримав своє клопотання.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник обвинуваченого також просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

На уточнюючі запитання суду у минулому судовому засіданні, обвинувачений пояснив суду, що це є його квартира, яку він придбав з колишньою дружиною за кошти від продажу будинку, який дістався йому у спадщину. Квартира наразі стоїть зачинена, ключі знаходяться у колишньої дружини, з якою він підтримує дружні стосунки. Батьків не має. Має доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з колишньою дружиною. Працював неофіційно вантажником на ринку Барабашова.

Будь-яких нових обставин, які могли вплинути на розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суду представлено не було.

Вирішуючи заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, заслухавши клопотання та думку сторін кримінального провадження, встановив наступне.

Частиною третьою ст. 315 КПК України, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 29.09.2023 стосовно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 27.11.2023 року. Визначений розмір застави у сумі 80 520 гривень. Ухвалою суду від 21.11.2023 року запобіжний захід був продовжений.

Обвинувачений ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд, перевіривши наявність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, які вказані у клопотанні прокурора, встановив наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. Під час встановлення ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи таку поведінку обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Судом при оцінці ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні на предмет їх зменшення, або з`явлення нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою зазначає, що триває підготовче судове засідання, свідки та потерпілі не допитувались, письмові докази не досліджувались.

Щодо ризику переховування обвинуваченого від суду, суд зазначає наступне.

Суд вважає даний ризик доведений прокурором, оскільки ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 4 ст. 185 КК, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , є тяжким, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Щодо ризику вчинити інші кримінальні правопорушення обвинуваченим, суд зазначає наступне.

Суд погоджується з доводами прокурора щодо продовження існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим, у тому числі з корисливих мотивів, у зв`язку відсутністю законних джерел доходу, не працевлаштований, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення в період іспитового строку, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо доводів обвинуваченого про можливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , суд не може взяти їх до уваги, оскільки такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не зможе запобігти тим ризикам на які посилається прокурор та які встановлені у судовому засіданні, крім того будь-яких доказів того, що зазначена квартира знаходиться у власності обвинуваченого до суду не надано, як зазначив обвинувачений вона стоїть закрита, а ключі знаходяться у іншої особи. Також не надано суду документів про розірвання шлюбу, наявність дітей.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про відсутність або зменшення ризиків, передбачених у п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказаних у клопотанні прокурора у суду відсутні.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд, відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимий, відсутність даних про її офіційне працевлаштування, сімейний стан (неодружений), відсутність осіб, які знаходяться на утриманні обвинуваченого, відсутність законних джерел до існування, тобто відсутність стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченої процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених у п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні про продовження запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли б виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відсутні.

За таких обставин, у суду відсутні докази про можливість запобігання тим ризикам на які посилається прокурор шляхом зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на будь-який інший більш м`який запобіжний захід.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, судом було враховано прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі «Шишков проти Болгарії», пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі «Тасе проти Румунії»).

Крім того, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливості існування певних підозр, щодо таких ризиків тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом було враховано ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку суду, саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу даним щодо обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки.

Враховуючи наведене, оскільки вказані у клопотанні прокурора ризики (п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) продовжують існувати, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого до 08 березня 2024 року включно.

Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000514 від 03.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, з викликом учасників судового провадження, який відбудеться 17 січня 2024 року о 15 годині 00 хвилин у приміщенні Московського районного суду м. Харкова, зал № 48.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з моменту постановлення цієї ухвали.

Строк дії ухвали встановити до 08 березня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складений та проголошений 10.01.2024 року об 11 годині 15 хвилин.

Суддя - ОСОБА_1