Справа № 638/1868/24
Провадження № 1-кс/638/596/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання начальника Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , стосовно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, не маючого на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, до затримання займаючого посаду командира 1 відділення протитанкових ракетних комплексів 2 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів В/Ч НОМЕР_1 , у званні головного сержанта, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 надійшло клопотання начальника Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без права внесення застави.

Клопотання обґрунтоване тим, що головний сержант ОСОБА_5 , відповідно до витягу з наказу № 322 від 10.11.2023 року призначений на посаду командира 1 відділення протитанкових ракетних комплексів 2 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_1 .

Згідно зі ст. 68 Конституції України ОСОБА_5 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом. Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_5 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Прокурор зазначає, що порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах:

29.01.2024 року приблизно о 20 год. 30 хв, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, головний сержант ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді командира 1 відділення протитанкових ракетних комплексів 2 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_1 , що тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись за місцем тимчасового проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , у стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту з ОСОБА_7 , що виник на ґрунті неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою спричинення смерті водію 2 відділення протитанкових ракетних комплексів 1 взводу протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяв до рук закріплену за ним вогнепальну зброю - бойовий 5,45-мм автомат Калашникова (АКС-74У) № НОМЕР_2 , дослав патрон до патронника, спрямував ствол закріпленої за ним вогнепальної зброї - бойового 5,45-мм автомата Калашникова (АКС-74У) № НОМЕР_2 , в напрямку ОСОБА_7 та, висловлюючи намір застосування зброї по відношенню до останнього, умисно натиснув на спусковий гачок, здійснивши множинні постріли в напрямку ОСОБА_7 . При цьому, головний сержант ОСОБА_5 усвідомлював, що постріли з вогнепальної зброї з урахуванням локалізації поранень (в безпосередній близькості до життєво важливих органів грудної клітини) пошкодить життєво важливі органи та викличе масивну крововтрату, яка в свою чергу неминуче призведе до бажаної мети у виді смерті ОСОБА_7 , а також те, що потерпілий ОСОБА_7 фізично не міг уникнути попадання та вжити заходів до самозбереження через перебування останнього в стані алкогольного сп`яніня. ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачив їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_7 і бажав їх настання, враховуючи наведені вище обставини та обстановку на момент вчинення злочину.

Прокурором вказано, що в результаті пострілу потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді наскрізного кульового поранення грудної клітини з права з вогнепальними переломоми VI-VII-VIII ребер з права, правобічним гемопневматораксом, пішкірної єнфіземи з права.

Так, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як куля пройшла поряд з життєво важливими органами потерпілого, не зачепивши їх в силу випадкового збігу обставин.

На підставі викладеного, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

29.01.2024 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 29.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

30.01.2024 року о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_5 фактично затримано.

30.01.2024 року о 01 годині 15 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.01.2024 року о 14 годині 50 хвилин ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: у закінченому замаху на вбивство, тобто у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Прокурор у клопотанні вказує на наявність ризиків, передбачених положеннями статті 177 КПК України, зокрема: ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування, обґрунтовується наступним: ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_5 з метою уникнення від даного покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Вказана обставина створює передумову уникнути ОСОБА_5 кримінальної відповідальності та переховуватися від органу досудового розслідування або суду. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, колишніх співслужбовців, у кримінальному провадженні шляхом їх вмовлянь з метою давати показання на свою користь, так як більшість із свідків є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України та разом проходили військову службу в одній і тій же військовій частині разом з підозрюваним. До того ж, показання свідків надані на досудовому слідстві не мають для суду наперед встановленої сили. Натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо, здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження. Крім того, враховуючи обставини інкримінованого особливо тяжкого злочину наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України).

Зважаючи на викладене вище, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, також прокурор просить врахувати, що діяння вчинене ОСОБА_5 у період дії воєнного стану.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала, вказала на неправильну кваліфікацію, обґрунтувавши це відсутністю у її підзахисного умислу на вбивство.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

Головний сержант ОСОБА_5 , відповідно до витягу з наказу № 322 від 10.11.2023 року призначений на посаду командира 1 відділення протитанкових ракетних комплексів 2 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_1 .

29.01.2024 року приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту з ОСОБА_7 , що виник на ґрунті неприязних відносин, діючи з прямим умислом, з метою спричинення смерті водію 2 відділення протитанкових ракетних комплексів 1 взводу протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяв до рук закріплену за ним вогнепальну зброю - бойовий 5,45-мм автомат Калашникова (АКС-74У) № НОМЕР_2 , дослав патрон до патронника, спрямував ствол закріпленої за ним вогнепальної зброї - бойового 5,45-мм автомата Калашникова (АКС-74У) № НОМЕР_2 , в напрямку ОСОБА_7 та, висловлюючи намір застосування зброї по відношенню до останнього, умисно натиснув на спусковий гачок, здійснивши множинні постріли в напрямку ОСОБА_7

29.01.2024 року відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 29.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

30.01.2024 року о 00 годині 30 хвилин ОСОБА_5 фактично затримано.

30.01.2024 року о 01 годині 15 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.01.2024 року о 14 годині 50 хвилин ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: у закінченому замаху на вбивство, тобто у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: у закінченому замаху на вбивство, тобто у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою сторок на 60 діб без права внесення застави.

Слідчий суддя вбачає підтвердження матеріалами клопотання щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_5 , у випадку не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного вказують на обґрунтованість заявленого клопотання.

Згідно із зібраними матеріалами ОСОБА_5 з середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню доньку ОСОБА_8 , 2013 року народження, перебуває на посаді командира 1 відділення протитанкових ракетних комплексів 2 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів В/Ч НОМЕР_1 , у званні головного сержанта, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий. Крім цього, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та зловживає алкогольними напоями, тож є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, враховано тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання винним в вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обставини, що характеризують обвинуваченого, та вважає, що ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, впливу на свідків, можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинення нового злочину, є доведеними.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з пунктом 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 Європейський Суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Слідчий суддя зазначає, що застава у розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для тяжкого злочину, не здатна забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком до 30 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання з 00 години 30 хвилин 30 січня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 31 січня 2024 року.

Слідчий суддя