В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , представника потерпілої особи адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області в залі судових засідань у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001245 від 12.07.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Кривий Ріг, громадянка України, не заміжня, із вищою освітою, працює ТОВ «ВВВ», начальник відділу продаж, малолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судима, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за провадження №0001245 від 12.07.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2019 року в світлий час доби, приблизно о 12 годині 00 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по проїзній частині дороги вул. Кресівська з боку вул. Кропивницького в напрямку вул. Електрозаводська в Покровському районі міста Кривого Рогу.

У цей же час, попереду від автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до не регульованого пішохідного переходу, який розташований в районі зупинки громадського транспорту «Торгівельний комплекс», по сходам, які ведуть на проїзну частину дороги вул. Кресівська рухався пішохід ОСОБА_7 , якого водій ОСОБА_6 мала можливість виявити в полі свого зору в той момент. Далі пішохід ОСОБА_7 , діставшись по сходах до краю проїзної частини, почав перетинати її по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожніми знаками 5.35.1 Правил дорожнього руху України.

В ході подальшого руху автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_6 , проявила неуважність до дорожньої обстановки і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід ОСОБА_7 , своєчасно заходів для зменшення швидкості та зупинки керованого нею транспортного засобу не прийняла та не надала дорогу пішоходу ОСОБА_7 , чим порушила вимоги п.п. 1.5, 2.3 б) та 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

-«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху…не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

-«2.3 б). Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-«18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_6 в районі зупинки громадського транспорту «Торгівельний комплекс» в Покровському районі м. Кривого Рогу допустила наїзд керованого нею автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину дороги вул. Кресівська по нерегульованому пішохідному переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохода ОСОБА_7 було травмовано.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1245 від 05.09.2019 року, потерпілий ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черпно-мозкової травми садно лівої тім`яної області, перелом кісток склепіння та основи черепа ліворуч, забій головного мозку, субдуральна гематома, пневмоенцифалія, гемосинус основної пазухи, гемосинус комірок соскоподібного відростка ліворуч. Виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Між порушенням водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п. 18.1., Правил дорожнього руху України та настанням наслідків спричиненням потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження вбачається прямий причинний зв`язок.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 , слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, що зазначенні у обвинувальному акті не визнала. Обвинувачена ОСОБА_6 суду пояснила, що вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не визнає повністю, додатково суду пояснила, що 10 липня 2019 року їхала на автомобілі зі 129 кварталу на Зарічний. Невідомий чоловік врізався в її автомобіль, самостійно кинувся на її автомобіль, вона зупинилася та викликала швидку допомогу. Контакт потерпілого був під час руху автомобіля. Швидкість її автомобіля була невеликою. Дві жінки, які перебували на місці дорожньо транспортної пригоди одноголосно повідомили, що чоловік перебуває в стані наркотичного сп`яніння. Коли чоловік почув слово поліція та втік з місця дорожньо транспортної пригоди. Вона дочекалась поліцію, надала відповідні пояснення. У потерпілого з карману випав шприц та були розширенні зірниці очей. Аварійну ситуацію створив пішохід.

Вислухавши сторону обвинувачення, обвинувачену, потерпілого дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винність ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України доказується повністю наступним:

- витягом з кримінального провадження №0001245 від 12.07.2019 року, згідно якого внесено відомості до ЄРДР за ч.2 ст.286 КК України за фактом дорожньо транспортної пригоди за участі водія автомобіля ОСОБА_6 та пішохода ОСОБА_7 ;

-схемою місця ДТП, що складена 10 липня 2019 року в місті Кривий Ріг, вулиця Кресівська, Зупинка 4 мікрорайон Зарічний, Електроопора №319 працівником Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області та за участі ОСОБА_6 ;

-протоколом огляду від 15 липня 2019 року, відповідно до якого було здійснено огляд легкового автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та виявлено певні ушкодження автомобіля;

-висновком судової експертизи технічного стану транспортного засобу №32/10.2/185 від 06 вересня 2020 року, відповідно до якої на момент проведення огляду, робоча гальмова система автомобіля автомобіля «Toyota Prius» перебуває в працездатному стані;

-оглянутим в судовому засіданні відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди від 10 липня 2019 року, що є речовим доказом по справі, та на якому зафіксовано хід подій дорожньо транспортної пригоди, за участі легкового автомобіля «Toyota Prius» та водія автомобіля обвинуваченої ОСОБА_6 та де зафіксовано наїзд легкового автомобіля «Toyota Prius» на особу чоловічої статі;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 16 вересня 2019 року за участю потерпілого ОСОБА_7 та відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 зазначив обставини дорожньо транспортної пригоди за участі водія автомобіля «Toyota Prius», реєстраційний номер НОМЕР_1 та вході дорожнього транспортної пригоди йому були нанесені тілесні ушкодження;

-висновком судово медичної експертизи №1245 від 05 вересня 2019 року, відповідно до якої потерпілий ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черпно-мозкової травми садно лівої тім`яної області, перелом кісток склепіння та основи черепа ліворуч, забій головного мозку, субдуральна гематома, пневмоенцифалія, гемосинус основної пазухи, гемосинус комірок соскоподібного відростка ліворуч. Виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя;

-висновком комплексної судової транспортно трасологічної та судово медичної експертизи від 18 листопада 2019 року за №32/10.4/423, №1442, відповідно до якої на поставлення експертам питання: - з урахуванням відомостей, які містяться в матеріалах кримінального провадження, який найбільш вірогідний механізм отримання тілесних ушкоджень пішоходом ОСОБА_7 .?, експерт надав відповідь, що з урахуванням відомостей, які містяться в матеріалах кримінального провадження та зважаючи на характер черепно мозкової травми наявність зони удару та протиудару, розташування ушкоджень та протилежних поверхнях голови, переважання ушкоджень базальних відділів головного мозку над конвексітальними, найбільш імовірний механізм отримання черепно мозкової травми потерпілим падіння після надання тілу прискорення з прикладанням сили вище потиличного бугра;

-висновком комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи від 30 вересня 2019 року за №32/6.1, 10.1/219, відповідно до якої, експерт у своєму висновку зазначив, що при заданих вихідних даних, в діях водія ОСОБА_6 по керуванню автомобілем «Toyota Prius», вбачається невідповідності вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з ДТП;

-карткою виїзду швидкої допомоги №346 від 11 липня 2019 року Комунального закладу «криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, відповідно до якої зафіксовано виклик швидкої допомоги ОСОБА_7 11 липня 2019 року та надання відповідної допомоги;

-показами свідка ОСОБА_8 , який суду пояснив, що бачив, як біг хлопець, який дуже швидко біг та почув звук удару, хлопець лежав біля його автомобіля. Хлопець «взлетів» та перевернувся в повітрі, момент зіткнення хлопця та автомобіля не бачив, подія відбулася на пішохідному переході;

-показами свідка ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що вона є сестрою потерпілого ОСОБА_7 . Їй зателефонувала дівчина та повідомила, що брата збив автомобіль та його привезли до неї додому на АДРЕСА_2 . Дівчина повідомила, що брат після ДТП прийшов в шоці. Вона викликала швидку допомогу та відвезла брата до лікарні та займалася його лікуванням, витрачала власні кошти, квитанції втрачені;

-показами свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що дату вже не пам`ятає, було літо. Колега по роботі повідомив про дорожньо транспортну пригоду, яку зафіксував відеореєстратор, що перебував у нього в автомобілі. ОСОБА_11 був свідком ДТП. Дільничний зателефонував ОСОБА_12 відносно відео, як передавав відео працівникам поліції вже не пам`ятає. У хлопців було відео, яке він передав поліції;

-показами свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що не бачив, як наїхав автомобіль на пішохода, чув глухий удар, він їхав на маршрутці. Він зупинився біля пішохідного переходу, біжить хлопець, дивився прямо, пропустив хлопця та почув глухий удар. Тойота їхала на зустріч його автомобілю;

-показами свідка ОСОБА_14 , яка суду пояснила, що це було на ОСОБА_15 та рухалися в попутному напряму з автомобілем Тойота та людина впала перед її автомобілем. Викликала 102, викликали швидку. Вона зупинилась перед пішохідним переходом, автомобіль Тойота також зупинилась перед пішохідним переходом. Автомобіль Тойота почав рухатися, вона також почала рухатися. Вона не бачила як було зіткнення чоловіка з автомобілем Тойота;

-показами свідка ОСОБА_16 , яка суду пояснила, що переходила дорогу по пішохідному переходу. Тойота Пріус червоного кольору, бачила як людина підбігла до автомобіля та вдарилася об автомобіль, це було на пішохідному переході. Чоловік розмовляв, самостійно встав та пішов;

-показами потерпілого ОСОБА_7 , який суду пояснив, що це було літом 2019 року. Автомобіль, який його збив не пам`ятає, марок автомобілів не розуміє. Пам`ятає, що його збив автомобіль та він побіг далі, так як раніше йому зателефонували, що дитині погано. Він не пам`ятає, чи гальмував автомобіль, передньою частиною вдарив автомобіль. Пробіг 100 150 метрів від місця ДТП, стало недобре, не пам`ятає у кого був два дні, після дорожньо транспортної пригоди. Сестра викликала швидку допомогу, через два дні швидка його забрала;

Суд критично відносить до пояснень обвинуваченої ОСОБА_6 , в тій частині, що потерпілий ОСОБА_7 самостійно «кинувся» на її автомобіль, та вважає, що вказана позиція обвинуваченої ОСОБА_6 , щодо невизнання своєї вини спрямована на ухилення від кримінальної відповідальності за скоєне та її вину у скоєнні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними по справі доказами, в тому числі експертними дослідженнями, які встановили, що в діях водія ОСОБА_6 по керуванню автомобілем «Toyota Prius», вбачається невідповідності вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку з ДТП

Суд відхиляє як необґрунтовані доводи сторони захисту про недопустимість як доказу відеозапису з місця пригоди і перенесеного свідком ОСОБА_10 із власного відеореєстратора на оптичний диск, що згодом був наданий органу досудового розслідування для долучення до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом як проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, так і витребування та отримання від органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом .

Отже, сторона захисту безпідставно виходить із того, що наданий слідчому свідком відеозапис було отримано поза процесуальним порядком. Наведеними кримінальними процесуальними нормами встановлено порядок отримання стороною обвинувачення від свідка ОСОБА_10 за її ініціативою і доброю волею, диска з відеозаписом із відеореєстратора, наданого за його заявою на ім`я слідчого, що свідок підтвердив в судовому провадженні.

При цьому необхідно зважати на те, що згідно з ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування варто враховувати можливість отримати речі й документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження

Отримання тимчасового доступу до речей, документів і, за наявності підстав для того, розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, обумовлене, за приписами ст. 163 КПК, необхідністю доведення стороною кримінального провадження наявності достатніх підстав вважати, що без такого доступу та вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

За відсутності таких обставин, тим більше за умови добровільного надання документів стороною чи учасником кримінального провадження, у володінні яких вони перебувають, не виникає підстав та умов до звернення з клопотанням до слідчого судді стосовно застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу до документів і речей.

Посилання сторони захисту на доктрину «плодів отруйного дерева», сформульовану Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», є необґрунтованими у вказаному кримінальному провадженні, оскільки ті докази, які сторона захисту просить визнати недопустимими, а саме: клопотання слідчого від 16 липня 2019 року про проведення комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи, ухвали слідчого судді Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 липня 2019 року про призначення комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи, клопотання експерта від 10.09.2019 року про надання вихідних даних для проведення експертизи, постанова слідчого від 18.09.2019 року про надання даних експерту для проведення експертизи, висновок експерта комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи від 30 вересня 2019 року за №32/6.1, 10.1/219, висновок експерта комплексної судової транспортно трасологічної та судово медичної експертизи від 18 листопада 2019 року за №32/10.4/423, №1442, оскільки порушень норм КПК при проведенні вказаних процесуальних дій допущено не було і ці докази здобуто не завдяки інформації, отриманій з істотним порушенням прав людини, тому твердження захисника про протилежне не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та, вони не викликають у суду сумнівів.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням того, що за частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим. Про це свідчить пункт 3 частини першої статті 65 Кодексу, відповідно до якого суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини).

В рішенні від 15.06.2022 № 4-р(II)/2022 Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […] має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд не встановив.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.

Згідно абзацу 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої ОСОБА_6 згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як низькі. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

Приймаючи до уваги всі обставини справи, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що ОСОБА_6 на час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувалася загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, і беручи до уваги з`ясоване у сукупності, суд прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 потрібно призначити покарання за кримінальне правопорушення в межах санкції статті, з позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, на підставі ст..75 КК України від відбування призначеного основного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 потрібно звільнити з випробуванням, з іспитовим строком з покладанням на обвинуваченого, відповідно до ст..76 КК України певних обов`язків.

Потерпілим ОСОБА_7 через свого представника адвоката ОСОБА_5 подано цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в сумі 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок та витрат на надання правничої допомоги в сумі 10000 гривень.

Відповідно до частини 4, 5 статті 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частинами 1,2,3 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Абзацом 3 п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. №4, встановлено, що стосовно до ст.28 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК) потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду (ст.49 КПК), вправі пред`явити цивільний позов про стягнення моральної шкоди в кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення відшкодування моральної шкоди в сумі 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок підлягає частковому задоволенню в сумі 190000 (сто дев`яносто тисяч) гривень 00 копійок, оскільки зазначений розмір відшкодування моральної шкоди буде відповідати принципам розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого, суд бере до уваги, час розгляду кримінального провадження в суді та поведінка обвинуваченої за період з дати вчинення кримінального правопорушення по дату ухвалення цього вироку та сама поведінка потерпілого під час вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Суд відмовляє в стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 витрати за надання юридичних послуг в розмірі 10000 гривень, враховуючи ту обставину, що потерпілий та його представник адвокат ОСОБА_5 не надали судові належних та допустимих доказів реальність здійснення вищезазначеної оплати.

Суд залишає без змін запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , що застосований на підставі ухвали слідчого суддів Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2019 року.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку передбаченому ст..100 КПК України, в разі їх наявності та подання сторонами кримінального провадження відповідних доказів про наявність речових доказів.

Долю судових витрат по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку, що передбаченому ст..124 КПК України, в разі їх наявності та подання сторонами кримінального провадження відповідних доказів про судові витрати.

Накладений арешт на транспортний засіб «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_1 ", який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06.03.2019 року, виданого ТСЦ 1248 належить ОСОБА_6 на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду міського Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.07.2019 року залишити в силі, враховуючи ту обставину, що судом частково задоволено цивільний позов та з метою виконання судового рішення про стягнення моральної шкоди та у відповідності до частини 4 статті 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-368, 369, 374 КПК України, суд, -

ухвалиВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (Три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (Три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного їй основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком 1 (Один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суму грошових коштів в розмірі 190000 (сто дев`яносто тисяч) гривень 00 копійок, в якості відшкодування за моральну шкоду, що спричинена кримінальним правопорушенням.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , що застосований на підставі ухвали слідчого суддів Центрально Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 листопада 2019 року, до набрання вироку законної сили, залишити без змін.

Речові докази:

-два DVD-R диска, що визнані в якості речових доказів, відповідно до постанов від 14 липня 2019 року та від 09 вересня 2019 року, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь державного бюджету України судові витрати за проведення:

-комплексної судової транспортно - трасологічну та судово - медичної експертизи №32/10.4/236 №1442 від 18.11.2019 року, в сумі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень, 05 (п`ять) копійок;

-комплексної судовофототехнічної та автотехнічної експертизи №32/6.1, 10.1/219 від 30.09.2019 року, в сумі 1884,12 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривні, 12 (дванадцять) копійок;

-експертизу технічного стану транспортного засобу № 32/10.2/185 від 06.09.2019 року, в сумі 1884 гривень 12 копійок (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири гривні, дванадцять копійок).

Не скасовувати арешт на транспортний засіб «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_1 "., який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 06.03.2019 року, виданого ТСЦ 1248 належить ОСОБА_6 , що накладений на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду міського Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.07.2019 року.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляц ійної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя ОСОБА_1