Справа № 159/4463/21 Провадження №11-кп/802/449/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Ковель Волинської області, зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимого вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2021 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

засуджений за ч.2 ст.389 КК України до покарання у вигляді арешту на строк 3 (три) місяці;

за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі статей 71, 72 КК України, ОСОБА_8 до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2021, остаточно визначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 20 (двадцять) днів.

До набрання вироком законної сили залишено щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 31.10.2022 по день набрання вироком законної сили з розрахунку - один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

Вироком вирішено питання речових доказів, судових витрат та арештованого майна.

ОСОБА_8 визнаний винним за те, що він засуджений вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2021 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт. На виконання пункту 7 глави 2 розділу IV Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавлення волі, 27.04.2021 з ОСОБА_8 проведено бесіду, під час якої йому роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, необхідності сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених об`єктах і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган питань пробації про зміну місця проживання, без погодження уповноваженого органу з питань пробації не виїжджати за межі України, які він під особистий підпис зобов`язався виконувати. Також, його попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 389 КК України.

ОСОБА_8 , будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, 27.04.2021під особистий підпис отримав направлення від Ковельського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області від 27.04.2021 № 37/6/1459-21 до Ремонтного житлово-комунального підприємства №1 міста Ковель для відбування покарання у виді громадських робіт, згідно з яким мав приступити до відбування покарання 28.04.2021.

Однак ОСОБА_8 для відбування покарання у виді громадських робіт до Ремонтного житлово-комунального підприємства №1 міста Ковель не з`явися.

Так, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що відповідно до статті 37 КВК України повинен дотримуватись встановлених законодавством порядку умов і порядку відбування покарання, діючи з прямим умислом, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, що виразилось у неприбутті до місця виконання громадських робіт, а саме до Ремонтного житлово-комунального підприємства№1 міста Ковель, без поважних причин та у безпосередньому невиконанні громадських робіт, чим злісно ухилився від відбування призначеного судом покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Крім того, ОСОБА_8 07.09.2021 близько 19:00, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття вхідних дверей, що були залишені незачиненими, проник до житла, належного ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 , звідки з коридору повторно,таємно, викрав бензиновий тример марки «Tatra Garden» моделі «BCU-45» зеленого кольору, який належить ОСОБА_10 , вартістю 1 835 грн 20 коп., чим завдав останній майнової шкоди на вказану суму.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає вирок суду необґрунтованим. Посилається на те, що ОСОБА_8 газонокосарку дали знайомі в тимчасове користування, даний факт сторона обвинувачення спростовує лише показаннями потерпілої та її сина, які є зацікавленими особами. Також зазначає, що під час перебування під вартою ОСОБА_8 звертався за медичною допомогою з приводу болю в поперековій ділянці та отримував відповідне лікування. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначивши покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу та просили змінити вирок суду, думку прокурора, який подану апеляційну скаргу заперечував і просив рішення місцевого суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підсудного, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності, і достатності, у їх сукупності оцінки з точки зору достатності для висновку про доведеність вини.

Ці вимоги закону при постановленні вироку щодо ОСОБА_8 судом першої інстанції були дотримані.

Згідно положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.389 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, учасниками судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині - відсутні.

Так, згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Висновки місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна з проникненням у житло, повторно, вчиненого в умовах стану, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.

За матеріалами кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України зроблено з дотриманням вимог ст.23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Незгода обвинуваченого та його захисника з оцінкою судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, з метою уникнення останнім відповідальності за скоєне.

Апеляційний суд вважає, що за встановлених судом обставин, дії ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України кваліфіковано правильно.

Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів та про юридичну кваліфікацію дій обвинувачених за ч.4 ст.185 КК України апеляційний суд вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України суд першої інстанції обґрунтовано прийняв наступні докази.

Так, будучи допитаним в місцевому суді обвинувачений ОСОБА_8 , який хоча і не визнав своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України, однак суду показав, що 07.09.2021 близько 11 години зустрівся із ОСОБА_11 , вони більше години спілкувались, вживали спиртні напої. ОСОБА_8 попросив у ОСОБА_11 в користування тример, на що останній погодився. Близько 13 години цього ж дня ОСОБА_12 приніс і залишив тример у гаражному приміщенні за місцем свого проживання, домовившись із ОСОБА_11 про те, що останній прийде пізніше і покосить газон біля будинку. Оскільки ОСОБА_11 07.09.2021 так і не прийшов, у першій половині дня 08.09.2021 ОСОБА_8 покликав його і віддав йому тример. Таким чином, вважає, що не викрадав тример, а взяв його з дозволу ОСОБА_11 ; по те, що ця річ належить ОСОБА_10 (матері ОСОБА_11 ) йому не було відомо.

Таким чином, ОСОБА_8 підтвердив той факт, що він приніс і залишив тример у гаражному приміщенні за місцем свого проживання.

Будучи допитана місцевим судом потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що разом із сином ОСОБА_13 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Зранку 08.09.2021 вона поїхала до дочки; близько 11 години їй зателефонував син ОСОБА_14 і повідомив, що із коридору помешкання зник тример. ОСОБА_10 , приїхавши додому, намагалась відшукати тример, з`ясовувала чи син нікому його не віддавав, на що останній заперечував; при цьому під час таких пошуків на подвір`ї біля будинку також знаходився ОСОБА_8 . ОСОБА_10 08.09.2021 звернулась до правоохоронних органів із заявою про крадіжку тримера із коридору її будинку. На відео із камер спостереження, які розташовані на сусідньому будинку, вона впізнала ОСОБА_8 як особу, яка 07.09.2021 зайшла у будинок і через незначний час вийшла, тримаючи тример. Через декілька днів викрадений тример ОСОБА_8 їй повернув.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 суду показав, що 07.09.2021 зустрічався з ОСОБА_8 , деякий час вони знаходились у будинку, за місцем проживання свідка по АДРЕСА_2 , вживали спиртне. Пояснив, що тример належить матері - ОСОБА_10 , тому без її дозволу він цим майном не розпоряджається, а ні 07.09.2021 а ні у в будь-який інший день ОСОБА_8 у користування тример не давав.

Таким чином, доводи обвинуваченого про те, що ОСОБА_11 дозволив ОСОБА_8 взяти в користування тример, спростовуються показаннями самого ОСОБА_11 , який був допитаний безпосередньо місцевим судом.

Будучи допитаний місцевим судом ОСОБА_15 (слідчий СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області) суду показав, що кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України перебувало у її провадженні. 08.09.2021 ОСОБА_16 звернулась із заявою про злочин, 13.09.2021 ОСОБА_8 добровільно видав спортивну кофту сіро-синього кольору, бензиновий тример марки «Tatra Garden» зеленого кольору. Також зазначала, що з житлового будинку АДРЕСА_2 , оперативним співробітником було вилучено відео з камери спостереження. На відео зафіксовано частина домоволодіння і вхід в будинок АДРЕСА_2 ; 07.09.2021 близько 19 години чоловік у сірій спортивній кофті зайшов у будинок, через декілька хвилин вийшов з будинку із тримером, направився до виходу з подвір`я. Огляд вказаного відео здійснено 16.09.2021, що зафіксовано відповідним протоколом.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 (оперуповноважений відділу кримінальної поліції Ковельського РУП ГУНП у Волинській області) суду показав, що 08.09.2021 прибув на виклик за адресою: АДРЕСА_2 ; із камери відеоспостереження, яка розташована на будинку АДРЕСА_2 вилучив відео за 07.09.2021, яким було зафіксовано особу чоловічої статі у сірій кофті із тримером на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 (виніс предмет з будинку через двері і вийшов з подвір`я); вказане відео передав у слідчий відділ.

Крім показань зазначених осіб винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 доводиться дослідженими у судовому засіданні і іншими доказами.

Так, згідно протокол про прийняття заяви ОСОБА_10 про кримінальне правопорушення від 08.09.2021, в період часу з 10 години 00 хвилин 07 вересня 2021 року по 12 годину 00 хвилин 08 вересня 2021 року, в м. Ковель невстановлена особа з корисливих спонукань, шляхом відчинення дверей проникла в середину приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки з коридору викрала належний ОСОБА_10 бензиновий тример марки що «Tatra Garden» зеленого кольору, вартістю 2000 гривень (Т.1 а.м.к.п.212).

Згідно протоколу добровільної видачі від 13.09.2021, ОСОБА_8 добровільно видав спортивну кофту сіро-синього кольору з написом і капюшоном, бензиновий тример марки «Tatra Garden» зеленого кольору (Т.1 а.м.к.п.225).

Відповідно до протоколу огляду речі/документа від 16.09.2021, зафіксовано огляд слідчим відеозапису з камери відеоспостереження, вилученого з будинку АДРЕСА_2 . Оглянуте відео датоване 07.09.2021; на ньому в період часу: 18:19:49 - 18:22:29; зафіксована частина домоволодіння будинку АДРЕСА_2 . Так о 18:19:49 07.09.2021 чоловік середнього зросту у спортивній кофті синього кольору, штанах темного кольору наблизився до входу у будинок АДРЕСА_2 , зайшов у будинок, о 18:21:44 07.09.2021 ця ж особа вийшла з будинку АДРЕСА_2 із предметом в руках, схожим на тример, після чого залишив подвір`я (Т.1 а.м.к.п236-238).

Так, згідно протоколу демонстрації відеозапису від 28.09.2021, вказаний відеозапис продемонстрований ОСОБА_8 , після огляду останній показав, що на відео зображений саме він (Т.2 а.м.к.п.6).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувачений не оспорює законності походження відеозапису, який знаходиться на компакт-диску, не заперечував фактів відображених на ньому, а також не ставив сумнівів, чи піддавалося вказане відео монтажу.

Наведені судом у вироку докази зібрані у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовано визнані належними, достатніми та допустимими. Правильність висновків суду щодо наведених доказів у колегії суддів сумнівів не викликає та не спростовується доводами апеляційної скарги захисника щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції показання потерпілої та свідків, вважає логічними, послідовними, такими, що не містять істотних суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, та визнав їх достовірними й такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні передбаченого ч.4 ст.185 КК України кримінального правопорушення.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційний суд не встановив істотних процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій.

Незгода обвинуваченого та його захисника з оцінкою судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за скоєне. Апеляційний суд вважає, що за встановлених судом обставин, дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст.185 КК України кваліфіковано правильно.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, місцевий суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, місцевим судом взято до уваги ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та кримінальних проступків.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 по епізоду кримінального правопорушення за ч.2 ст.389 КК України, судом віднесено щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання за ч.4 ст.185 КК України є вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку.

Також місцевим судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий, після постановлення вироку від 02.02.2021, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення.

Врахувавши всі обставини в кримінальному провадженні в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

А оскільки нові кримінальні правопорушення були вчинені ОСОБА_8 під час відбування покарання за попереднім вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2021, тому суд першої інстанції обґрунтовано визначив до відбування обвинуваченому остаточне покарання на підставі положень ст.ст.71, 72 КК України.

На думку апеляційного суду, саме таке покарання у виді позбавленні волі відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, визначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Апеляційний суд вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Сукупністю наведених обставин повністю спростовуються доводи апеляційної скарги сторони захисту про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для скасування оскаржуваного вироку та пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді: