Справа № 466/8192/23
Провадження № 1-кп/466/297/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №0000856 від 26.05.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, не працюючої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

в с т а н о в и в:

обвинувачена ОСОБА_5 , яка є особою, раніше не судимою згідно ст. 89 КК України, неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, а саме: постановою Шевченківського районного суду м. Львова 25.07.2022, справа №466/4514/22, постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 01.08.2022, справа №466/5307/22, постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 05.10.2022, справа №466/6427/22, постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 07.11.2022, справа №466/7682/22, на шлях виправлення не стала та вчинила умисний злочин проти життя та здоров`я особи - домашнє насильство.

Так, ОСОБА_5 , 23.05.2023 приблизно о 19год. 00хв., перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, вчинила психологічне насильство щодо своєї матері - ОСОБА_6 , яке полягало у словесних образах та принижуванні її, виражанні нецензурною лайкою, а також у залякуванні та словесних погрозах фізичним насильством, які призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнала повністю та пояснила, що дійсно на ґрунті неприязних відносин вона вчиняла психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_6 , яке полягало у словесних образах та принижуванні її, виражанні нецензурною лайкою, а також у залякуванні та словесних погрозах фізичним насильством, які призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Від потерпілої ОСОБА_6 надійшла на адресу суду заява про розгляд справи без її участі та суворо не карати ОСОБА_5 , оскільки матеріальних та моральних претензій не має.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченої.

Оцінюючи покази обвинуваченої, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 слід вірно кваліфікувати за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.

При обранні виду та строку покарання обвинуваченій, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до статті 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи наслідки та обставини вчиненого нею злочину.

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 міру покарання, у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченої, яка згідно ст. 89 КК України раніше не судима, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченої, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено та приходить до висновку, що її слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочини у виді громадських робіт.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити їй покарання у виді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1