КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

справа №133/1939/22

28.09.23 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржниці ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Козятині скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника СД ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 від 04.09.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000049 від 14.02.2022,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області із скаргою на постанову дізнавача ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, майора поліції ОСОБА_5 від 04.09.2023 про закриття кримінального провадження №0000049 від 14.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що в провадженні дізнавача ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області перебувало кримінальне провадження №0000049 від 14.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке було внесено до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Козятинського міськрайонного суду від 07.02.2022, винесеної за її скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ВП №2 щодо невнесення відомостей до ЄРДР за її заявою від 01.02.2023. В подальшому вказане кримінальне провадження неодноразово закривалось відповідними постанови начальника СД ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, які скасовувались слідчим суддею та направлялись для подальшого досудового розслідування до ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

Так, 27.01.23 вона звернулась до суду із скаргою на постанову ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження і Козятинський міськрайсуд ухвалою від 02.02.23 скасував постанову начальника СД ВП №2 ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 14.02.22 за №0000049 за ознаками кримінального проступку ч.1 ст.185 КК України та направив вищевказані матеріали до ВП №2 для продовження досудового розслідування.

Листом від 06.03.23 прокурор ОСОБА_7 направив вказівки дізнавачу ОСОБА_6 щодо повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження - вказівки дізнавачем ОСОБА_5 не виконані.

16.03.23 вона вчерговий раз звернулась до начальника ВП№2 ОСОБА_8 із

скаргою на бездіяльність дізнавача ОСОБА_5 , в якій повідомляла про свавілля з боку

працівників ХЕМу, які вчинили грабіж її майна та на бездіяльність дізнавача ОСОБА_5 щодо розслідування події, а також вказувала про протиправні дії працівників ХЕМу, що мали місце 17.02.22, 12.04.22, 25.07.22. 09.08.22, та вказувала, що ці події взагалі не були

розслідувані.

17.04.23 нею, за заявою до начальника СД долучався диск з відеозаписом події вчиненого кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а також вимагала перекваліфікувати кримінальне провадження за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України, однак отримала чергову відмову. 01.05.2023 нею черговий раз вимагалось долучити до матеріалів справи диск з відеозаписом вчинення кримінального правопорушення працівниками ХЕМу - грабежу та перекваліфікації кримінального провадження, але Постановою від 10.05.23 ОСОБА_5 вчерговий раз відмовив у її вимогах у заявах від 17.04.23 та 01.05.23. Тобто, провівши власне розслідування, вона віднайшла диск із записом вчиненого кримінального правопорушення, додала його до справи (вчинила ряд заходів, які зобов`язаний був вчинити слідчий, дізнавач), однак начальник СД (він же дізнавач у цій справі ОСОБА_6 ), відмовив їй у вчиненні процесуальних дій, які мав обов`язок вчинити самостійно. На її думку дії ОСОБА_5 , як посадової (службової) особи підпадають під ознаки злочинів, передбачених ст.ст. 364,365,367,370 КК України.

29.06.23 вона знову звернулась до начальника ВП№2 ОСОБА_9 в порядку ст. 214 КПК України з вимогою внести відомості до ЄРДР та відкрити кримінальне провадження відповідно до рішення Козятинського міськрайсуду від 07.02.22, справа №133/245/22 за ознаками злочинів, передбачених ст .ст. 186 ч.2, 189, 190, 191 КК України, а також вимагала надати результати проведеного службового розслідування за скаргою від 17.03.23 щодо бездіяльності ОСОБА_5 . На час написання даної скарги жодної належної відповіді від Начальника ВП№2 на вищевказані скарги не надійшло.

17.07.23 та 31.07.23 вона намагалась через відповідні заяви ознайомитись з

ходом проведення розслідування кримінального провадження від 14.02.22 за

№0000049, але матеріали справи їй не були налані з підстав того, що останні

перебувають на перевірці у прокурора ОСОБА_10 . Скаржниця неодноразово

зустрічалась з прокурором ОСОБА_10 з приводу бездіяльності органу дізнання в

досудовому розслідуванні кримінального провадження від 14.02.22 за №0000049, однак останній зайняв ту ж саму позицію, що і дізнавач ОСОБА_6 і не приклав жодних належних зусиль для розслідування вищевказаної події в межах своєї компетенції.

Скаржниця зазначає, що 17.08.23 вона зверталась до ОСОБА_5 з вимогою встановлення всіх осіб подій, що сталися: 17.02.22, 24.04.22, 25.07.22, 09.08.22, долучення до справи копій посвідчень причетних до вчинення злочину працівників ХЕМу, нарядів на виконання робіт щодо відключення від електропостачання працівниками ХЕМу під час воєнного стану в Україні тощо, однак всупереч вимогам закону щодо об`єктивного та всестороннього проведення досудового розслідування справи, 06.09.2023 вона отримала чергове повідомлення про завершення досудового розслідування та копію постанови про закриття кримінального провадження.

ОСОБА_3 просила скасувати постанову дізнавача ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 від 06.09.2023 про закриття кримінального провадження №0000049 від 14.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а справу повернути для проведення розслідування, та зобов`язати уповноважену особу ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області відповідно до ст. 214 КПК України невідкладно, але не пізніше 24х-х годин внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за її заявою від 01.02.2022.

У судовому засіданні скаржниця підтвердила обставини, викладені в скарзі, просила скасувати постанову та направити для продовження досудового слідства. При цьому зазначила, що дізнавачем не було допитано усіх свідків, про допит яких вона клопотала, не здійснено оцінки диску з відеозаписом, який було долучено до матеріалів кримінального провадження, а також постанова винесена за відсутності інформації, яка була витребувана дізнавачем, та відповіді на яку на час винесення постанови не отримано.

Прокурор в судовому засіданні постанову про закриття кримінального провадження від 06.09.2023 вважає обґрунтованою, зазначає, що слідство встановило всі обставини даної події, а тому немає підстав для скасування постанови, та в задоволені скарги просить відмовити.

Дізнавач ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, підтримав доводи прокурора, при цьому зазначив, що ним здійснено усі заходи, які були зазначені в ухвалі слідчого судді від 02.02.2023, якою було скасовано його постанову про закриття кримінального провадження, вважає постанову обгрунтованою. Підтвердив, що на час винесення постанови про закриття кримінального провадження, не усі відповіді на його запити щодо надання інформації по справі, були йому надані, однак така інформація не має суттєвого значення для розгляду справи.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали витребуваного кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України, на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідну постанову, перевіряє не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження, а й підстави його закриття.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких - встановлення відсутності події кримінального правопорушення.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що у провадженні СД ВП №2 Хмільницького РВП перебувало кримінальне провадження №0000049 від 15.02.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України; відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено на підставі ухвали слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07.02.2022 у справі №133/245/22 за заявою ОСОБА_3

28.03.2022 дізнавач ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000049 від 15.02.2022.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 15.09.2022 вищевказану постанову було скасовано, а справу направлено до ВП№2 для продовження досудового розслідування.

16.01.2023 ОСОБА_3 повторно було направлено повідомлення про завершення досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Козятинський міськрайсуд ухвалою від 02.02.23 постанову начальника СД ВП №2 ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 15.02.22 за №0000049 за ознаками кримінального проступку ч.1ст.185 КК України було скасовано та направлено матеріали до ВП №2 для продовження досудового розслідування.

Як вбачається із конверта, що надійшов з ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, 06.09.2023 на імя скаржниці надійшла копія постанови від 04.09.2023 про закриття кримінального провадження.

Згідно положень ст. 91 ч. 1 п. 4 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 93 ч. 2 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

У випадках відмови прокурора у погодженні клопотання слідчого до слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій чи негласних слідчих (розшукових) дій слідчий має право звернутися до керівника органу досудового розслідування, який після вивчення клопотання за необхідності ініціює розгляд питань, порушених у ньому, перед прокурором вищого рівня, який протягом трьох днів погоджує відповідне клопотання або відмовляє у його погодженні.

Слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Отже, Закон наділяє слідчого комплексом повноважень, реалізуючи які він має можливість проводити розслідування повно, всебічно, об`єктивно, ефективно. При цьому слідчий є самостійним суб`єктом, який самостійно визначає обсяг дій, які мають бути вчинені на з`ясування обставин правопорушення, оцінює сукупність зібраних доказів на предмет їх достатності для висновку щодо, зокрема того, чи дійсно було скоєно кримінальне правопорушення. Дії слідчого щодо розслідування злочину, як це визначено законом, мають бути проведені у такому обсязі, та отримано такий об`єм інформації щодо обставин кримінального правопорушення, які безсумнівно підтверджують висновок щодо його вчинення або відсутності його події та складу.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Уп.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчим суддею встановлено, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає нормам КПК України, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена на даний час органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року /ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України/.

При винесенні оскаржуваної постанови, слідчим в порушення вимог ч.2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за відсутності події кримінального правопорушення.

Як вбачається із дослідених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, наданого дізнавачем для огляду в судовому засіданні, та слідує з пояснень слідчого, в ході досудового розслідування була зосереджена увага на такі слідчі дії, на які було акцентовано в ухвалі слідчого Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 02.02.2023.

Так, в ході досудового розслідування допитано потерпілу ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .. Однак, як вбачається із вказівки прокурора у кримінальному провадженні №0000049 від 15.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, було вказано про необхідність серед іншого, допитати свідка зі сторони скаржниці, зокрема сусідку ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_15 , в допиті якої наполягала скаржниця, проте, як вбачається із матеріалів справи такий свідок допитаний не був.

Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до такого провадження долучено наданий потерпілою ОСОБА_3 диск, який містить відео з ймовірними доказами вчинення кримінального правопорушення, що мало місце 01.02.20222, Однак, будь-яких посилань щодо огляду вказаного диску із наданням оцінки такому доказу оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не містить.

Також із матеріалів справи вбачається, що слідчим, з метою з`ясування обставин справи, за клопотанням потерпілої було здійснено ряд запитів на надання інформації, що стосуються досудового розслідування, відповіді на які на час постановлення постанови про закриття кримінального провадження, надано не було. Зокрема, як вбачається, із листа начальника СД ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області №8036/219 від 19.06.2023, адресованого на ім`я директора ТОВ «Енера Вінниця», у останнього було витребувано ряд документів, які на час винесення постанови про закриття кримінального провадження надані не були, а відтак слідчим не було здійснення оцінки вказаним доказам при постановленні оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що досудове слідство було проведено не в повному обсязі, а саме - не надано оцінку усім доказам, не допитано свідка зі сторони скаржниці, що вказує, що слідчим не вжито всіх заходів для встановлення істини по даному кримінальному провадженню; слідчий не вжив усіх заходів для встановлення істини у імовірно вчиненому кримінальному правопорушенні, оскаржувана постанова винесена передчасно без надання оцінки усім доказам.

Тому, враховуючи вищевикладене, необґрунтованість та неналежну вмотивованість постанови начальника СД ВП №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, майора поліції ОСОБА_5 від 04.09.2023 про закриття кримінального провадження №0000049 від 14.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, відсутність повного і всебічного дослідження обставин кримінального провадження, що є суттєвим порушенням слідчим вимог закону, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість даної скарги та наявність правових підстав для задоволення скарги в цій частині.

Що стосується вимог скаржника в частині зобов`язання уповноваженої особи ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області відповідно до вимог ст. 214 КПК України невідкладно, але не пізніше 24-х годин внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за заявою скаржниці від 01.02.2022, слід зазначити, що то така вимога до задоволення не підлягає, оскільки скасування постанови про закриття кримінального провадження поновлює розслідування, а відомості до ЄРДР за даним фактом вже внесені та повторному внесенню не підлягають.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити частково.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника СД ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_5 від 04.09.2023 про закриття кримінального провадження №0000049 від 14.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Направити матеріали кримінального провадження №0000049, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області для продовження досудового розслідування.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала буде проголошена 03.10.2023 об 11:45.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Дата документу 28.09.2023