Справа №591/3298/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1076/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , в якій апелянт просить вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06 квітня 2023 року змінити та кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 01 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 01 рік.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації в органи з питань пробації та повідомляти про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 566,34 гривні.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 посилається на те, що суд не вірно кваліфікував дії обвинуваченого вчинені в умовах воєнного стану. Оскільки присутність військового стану на території України, як зазначено в обвинувальному акті не означає, що дії обвинуваченого були скоєні в умовах воєнного стану.

Так, вчинення майнового злочину може мати місце в умовах воєнного або надзвичайного стану, наприклад, в районах вогневого ураження, тимчасової окупації або проходу військ, але також може статися і поза межами згаданих районів. Наприклад, викрадення чужого майна, що вчинене проти осіб, які переміщуються до більш безпечних регіонів України, або відносно їх майна, чи майна осіб, які тимчасово покинули своє житло без нагляду для притулку в безпечному місці.

Проте, якщо викрадення відбулося поза зазначеними вище районами та без будь-якого використання умов воєнного стану, хоча і під час дії режиму воєнного стану, то неправомірно застосовувати кваліфікаційну ознаку «дія в умовах воєнного стану», що відповідає пояснювальній записці до Закону № 2117-ІХ про внесення змін до Кримінального кодексу України для посилення відповідальності за мародерство, прийняте 03.03.2022 р. та набрав чинності 07.03.2022 р.

Крім того Верховний Суд у своїй ухвалі від 28.03.2023 р. зазначив, що в умовах воєнного або надзвичайного стану, частинах четвертих статей 175-187, 189 та 191 КК України мають тлумачитися як з використанням умов воєнного або надзвичайного стану.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 19 червня 2022 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_7 , маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи таємно від оточуючих, в умовах введеного в країні воєнного стану, перебуваючи в районі буд. АДРЕСА_2 , викрав мобільний телефон вартістю 4683 грн., який належав ОСОБА_9 , чим завдав потерпілій матеріальних збитків на вказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч. 4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, позицію обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка вважала оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просила залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорюються і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Доводи захисника щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, з посиланням на те, що злочин був вчинений останнім на території, на якій не відбуваються бойові дії, а тому не може вважатися злочином вчиненим в умовах воєнного стану, є безпідставними.

Так, кваліфікація злочину це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченого кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 р., воєнний стан - це особливий порядок, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 р., затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який продовжується на підставі Указів Президента України.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.08.2022, у Кримінальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р. № 25-26, ст. 131) частину четверту статті 185 після слів «у великих розмірах» доповнено словами «чи в умовах воєнного або надзвичайного стану», вказаний закон опубліковано 06.03.2022 р. в газеті Верховної Ради України «Голос України» № 47, та який набрав чинності 07.03.2022 р.

Відповідно, крадіжка, вчинена в умовах воєнного або надзвичайного стану є особливо кваліфікованим складом злочину і одразу кваліфікується за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки зазначена ознака визначається за критерієм дії воєнного стану у часі, незалежно від локалізації, тобто від того чи відбуваються бойові дії на тій чи іншій території України і всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, не передбачає такого тлумачення як вчинення крадіжки саме на не окупованій території, де не проходять бойові дії, без використання умов воєнного чи надзвичайного стану.

Оскільки, ОСОБА_7 вчинив крадіжку у період, коли в Україні діяв воєнний стан, то суд першої інстанції обґрунтовано кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, за ознакою вчинення крадіжки в умовах воєнного стану.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України і призначено покарання, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Така позиція суду узгоджується з висновками про застосування норми права, викладеними в ухвалі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 січня 2023 року у справі № 404/3367/22 (провадження № 51-207 ск 23) та ухвалі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 червня 2023 року у справі № 199/5420/22 (провадження № 51-2221 ск 23). Посилання захисника на ухвалу Верховного Суду від 28.03.2023 р., у справі № 722/594/33, як на обґрунтування викладених апеляційних вимог, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказане судове рішення суду касаційної інстанції не містить правового висновку, щодо вірної кваліфікації дій обвинуваченого, за ч. 4 ст. 185 КК України. Вказаною ухвалою прийнято рішення лише про передачу розгляду справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, відповідно до ч. 5 ст. 434-1 КПК України.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводів апелянта, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його змін не встановлено, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 06 квітня 2023 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4