Справа № 947/4970/24
Провадження № 1-кс/947/1870/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 погодженого з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Фрунзівка, Фрунзівського району, Одеської області, громадянин України, неодруженого, без дітей, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, водія ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 погодженого з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 ..

Згідно вказаного клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 16.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Процесуальне керівництво у вищевказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 9-РС від 10.02.2022, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 2 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Під час проходження військової служби, у відповідності до ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 «Закону України про запобігання корупції» ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді водія ІНФОРМАЦІЯ_2 є суб`єктом відповідальності за злочини вчинені у сфері службової діяльності та правопорушення пов`язані з корупцією.

Згідно вимог ст. ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», військовим посадовим особам військових формувань забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

У порушення указаних вище нормативно-правових актів та своїх обов`язків, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з інспектором прикордонної служби 3 категорії водія 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_7 , з метою протиправного збагачення, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 12.01.2024, вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , з метою вимагання неправомірної вигоди за зняття із військового обліку громадян України призовного віку, шляхом визнання їх непридатними до проходження військової служби під час дії правового режиму воєнного стану.

З цією метою, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_8 є особою призовного віку та батьком ОСОБА_9 зустрівся з останнім та повідомив, що найближчим часом працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 планують здійснити призов за мобілізацією його батька та після мобілізації він потрапить безпосередньо у зону ведення бойових дій. Водночас, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , висловив вимогу ОСОБА_9 про надання йому неправомірної вигоди за вирішення питання щодо відстрочки його батька ОСОБА_8 від призову за мобілізацією.

На вказану вимогу, ОСОБА_9 вимушено погодився, проте розуміючи протиправність діянь ОСОБА_7 та ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів та у подальшому діяв під контролем на викриття злочинної діяльності.

Надалі, 29.01.2024, близько 20.00 год., ОСОБА_9 , на виконання раніше висунутої вимоги ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_4 , зустрівся з останніми на автозаправній станції по АДРЕСА_1 та на вимогу ОСОБА_4 , передав ОСОБА_7 першу частину грошових коштів в сумі 1200 доларів США (станом на 29.01.2024, згідно офіційного курсу НБУ становило 45 336 грн.), паспорт свого батька ОСОБА_8 , а також військовий квиток та ідентифікаційний код останнього, за підготовку документів, які будуть підставою для зняття ОСОБА_8 з військового обліку. В свою чергу, ОСОБА_7 , на виконання попередньої домовленості з ОСОБА_4 , передав останньому вищевказані грошові кошти та документи.

У подальшому, 05.02.2024 близько 19.00 год., ОСОБА_9 , на виконання раніше висунутої вимоги ОСОБА_7 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_4 , зустрівся з останніми поруч з приміщенням КНП «Захарівська багатопрофільна лікарня» по вулиці Центральній, 40, смт. Захарівка, Роздільнянського району, Одеської області та на вимогу ОСОБА_4 , передав ОСОБА_7 другу частину грошових коштів в сумі 5800 доларів США (станом на 05.02.2024, згідно офіційного курсу НБУ становило 217 848 грн.) за підготовку документів які будуть підставою для зняття ОСОБА_8 з військового обліку.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 викрито у вчиненні злочину працівниками правоохоронних органів та затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06 лютого 2024 року ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру за ч.3 ст.368 КК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечували та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обґрунтовуючи свої доводи тим, що ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, співробітничає з органом досудового розслідування, кваліфікація його дій є завищеною.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Підозра ОСОБА_10 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.02.2024, матеріалами виконаного доручення оперативним підрозділом, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.02.2024, протоколом обшуку автомобіля ВАЗ 2115, який користується ОСОБА_4 від 05.02.2024, протоколом обшуку домоволодіння в якому проживає ОСОБА_4 від 05.02.2024, протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 від 05.02.2024, протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_12 від 05.02.2024, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального експерименту від 30.01.2024, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді аудіо-, відеоконтролю особи від 01.02.2024 р.

Таким чином, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності досліджених під час розгляду клопотання доказів, які об`єктивно вказують на обґрунтованість припущення про причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню за № 0000003 від 16.01.2024 року відносно ОСОБА_10 .

Слідчий суддя приходить до висновку, що у ОСОБА_10 мають місце процесуальні ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Зазначений ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корупційного злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, з конфіскацією майна. При цьому слідчий суддя враховує, що у разі визнання його винним за вказаною кваліфікацією до нього неможливе буде застосування положення ст.ст. 69, 75 КК України. У зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні території Херсонської, Запорозької, Луганської, Донецької областей чи АР Крим, або за наявності паспорту громадянина України для виїзду за кордон, взагалі виїхати до іншої країни. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 за версією обвинувачення вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою зі співробітником правоохоронного органу, який в свою чергу ознайомлений з тактикою та методами розшуку осіб у кримінальних провадженнях, у тому числі шляхом проведення негласних (слідчих) розшукових дій, а тому здобуті знання під час проходження служби, останній може використати з метою переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування, та як наслідок, уникнути настання кримінальної відповідальності за скоєний злочин. Зазначений ризик підвищений тим, що підозрюваний не перебуває у шлюбі та не має дітей;

незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені. За рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, правоохоронними органами, що дає змогу впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, у тому числі на інших співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 та Державної прикордонної служби України, причетність яких також перевіряється під час досудового розслідування. При цьому слідчий суддя враховує, що підозрюваний особисто знає як заявника так і іншого підозрюваного з яким знаходиться у дружніх відносинах.

Інші ризики під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема цілодобового домашнього арешту не зможуть забезпечити усунення встановлених ризиків, через те, що ОСОБА_4 зможе покинути місце проживання та територію України, а також спілкуватися із іншими фігурантами провадження за допомогою електронних засобів зв`язку, а також здійснювати вплив на свідків.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, згідно ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді обґрунтовується розмір застави.

Слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, відповідно вимог ст.183 ч.3 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого корупційного кримінального злочину у сфері службової діяльності в умовах воєнного стану, зайняття посади в органах РТЦК, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку протиправних дій, а також високий ступінь встановлених ризиків, то слідчий суддя приходить до висновку, що лише застава в розмірі 120 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 363 360 зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 181, 183, 196 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 погодженого з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 квітня 2024 року включно.

Визначити розмір застави в розмірі 120 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_4 слід негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки строком до 03 квітня 2024 року включно, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-не відлучатися із Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками визначених слідчим та/або прокурором;

-здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, що входить до групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні із встановленою періодичністю кожної середи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1