Провадження № 1-кп/946/299/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

29 січня 2024 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000050, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мирне Кілійського району Одеської області (далі - с. Мирне), громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (далі - КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисниця ОСОБА_5 .

Суть питання, що вирішується

1.Прокурор звернувся з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме на те, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 в умовах воєнного стану під час цілодобової військової агресії з боку російської федерації, не з`явився вчасно до місця розташування військової частини з метою ухилитися від військової служби, усвідомлюючи ступінь тяжкості покарання, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за тяжкий злочин, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки станом на теперішній час триває проведення слідчих (розшукових) дій, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану, вбачає за можливе грубе порушення військової дисципліни, та усвідомлюючи, що за військовослужбовцями закріплена зброя та боєприпаси може використовувати їх задля залякування свідків та/або в інших кримінально протиправних цілях. Також, посилаючись на положення ч. 8 ст. 176 КПК, а також на надзвичайно великий ступінь суспільної небезпеки, висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, на тяжкість покарання, що йому загрожує, прокурор вважає, що забезпечення уникнення зазначених ризиків можливо тільки лише із застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Встановлені судом обставини

2.У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримала заявлене клопотання, просила продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 .

3.Обвинувачений ОСОБА_3 та захисниця ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора. При цьому захисниця ОСОБА_5 послалася на те, що прокурором в порушення положень ч. 1 ст. 199 КПК не було вручене клопотання за п`ять днів до закінчення строку тримання під вартою. Клопотання в новій редакції було вручене обвинуваченому лише сьогодні об 11:00 годині. Тому слід розглядати лише клопотання, що подане 08.01.2024. Також прокурором нічого не згадано про те, що в ухвалі слідчого судді був застосований альтернативний запобіжний захід у виді застави, у клопотанні ж прокурором було проігнорована доцільність застосування цього альтернативного запобіжного заходу. Крім того, перелічені в клопотанні ризики є формальними та не обґрунтовані доказами.

4.Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2023 відносно ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 01.02.2024. При цьому була встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тобто ризиків того, що ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, а також вчини інше аналогічне кримінальне правопорушення. Вказаною ухвалою слідчим суддею також визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для для працездатних осіб, що складає 214 720 грн.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

5.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення з огляду на таке.

6.Суд не приймає до уваги посилання захисниці ОСОБА_5 про порушення прокурором встановленого ч. 1 ст. 199 КПК строку подання клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки вказана норма передбачає строк подання клопотання до суду, а не його вручення стороні захисту. Статтею 199 КПК взагалі не передбачений строк вручення копії клопотання про продовження запобіжного заходу стороні захисту. Тільки лише ч. 2 ст. 184 КПК передбачений обов`язок надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується клопотання про застосування запобіжного заходу, не пізніше ніж за три години до початку розгляду цього клопотання. У даному ж випадку, враховуючи пояснення обвинуваченого про вручення йому копії виправленого клопотання об 11:00 год., цей строк дотриманий у повному обсязі.

7.Крім того, слід зазначити, що клопотання про продовження строку тримання під вартою було подане прокурором 08.01.2024, а 29.01.2024 було подане уточнене клопотання. Зі змісту цих двох клопотань вбачається, що прокурором уточнені лише відомості щодо особи обвинуваченого і жодні додаткові обґрунтування ризиків прокурором не наводяться. А тому у сторони захисту було достатньо часу підготувати свої заперечення щодо наведених прокурором ризиків.

8.За змістом ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК, якою суд керується в силу положень ч. 2 ст. 331 КПК, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

9.Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

10.При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

11.Тому при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, вік та стан здоров`я обвинуваченого (24 роки, стан його здоров`я не перешкоджає утриманню під вартою); суд також враховує відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, у тому числі те, що він не одружений, не має й утриманців, та те, що ОСОБА_3 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, з метою його уникнення має реальну можливість та може переховуватися від суду, у тому числі на території інших держав, тобто в даному випадку прокурором доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК. Крім того, наявність цього ризику також підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 в умовах воєнного стану під час цілодобової військової агресії з боку російської федерації обвинувачується нез`явленні вчасно до місця розташування військової частини без поважних причин. Хоча обвинувачений ОСОБА_3 і є військовослужбовцем, але він не позбавлений можливості залишити територію України у незаконний спосіб.

12.Також, враховуючи, що ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, обвинувачується у вчиненні у період воєнного стану тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, то, на думку суду, прокурором доведено, що обвинувачений ОСОБА_3 може продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, тобто прокурором доведено продовження існування також і ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

13.Більше того, з урахуванням того, що в Україні введений воєнний стан, під час якого можуть виникнути непередбачувані обставини, які можуть становити небезпеку як для самого обвинуваченого, так і для суспільства, а також те, що підрозділи Національної поліції в цей час виконують інші важливі завдання з урахуванням введеного воєнного стану, то вищезазначені існуючі ризики значно збільшуються, а здійснення контролю щодо їх упередження та за поведінкою обвинуваченого значно ускладняється у випадку не застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

14.Разом з цим, суд вважає, що прокурором не доведено виникнення ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме того, що обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з тим, що досудове розслідування цього кримінального провадження вже закінчено та призначено судовий розгляд, а також прокурором не було заявлено свідків, які підлягають допиту.

15.При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою суд також враховує положення п. 5 ч. 1, ч. 8 ст. 176 КПК, відповідно до яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого у тому числі ст. 407 КК, за наявності ризиків, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою. Імперативні положення ч. 8 ст. 176 КПК чітко та однозначно свідчать про те, що відносно військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого у тому числі ст. 407 КК, за наявності ризиків, не може бути застосований будь-який інший запобіжний захід, у тому числі застава.

16.Отже, з урахуванням викладених обставин, особи ОСОБА_3 , а також того, що судовий розгляд не може бути завершений до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що запобігання вищезазначеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК можливо виключно із застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому суд вважає за необхідне продовжити його застосування на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 28 березня 2024 року.

17.Враховуючи, що раніше слідчим суддею обвинуваченому вже був визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 214 720 грн, а також те, що прокурором не внесене питання про застосування запобіжного заходу без визначення розміру застави, то суд не вбачає підстав для не застосування раніше визначеного розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 199, ч. 2 ст. 331, ст.ст. 370 - 372 КПК, суд -

постановив:

1.Клопотання прокурора задовольнити.

2.Продовжити застосування відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК, запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утримання в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» на строк до 28 березня 2024 року, з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 214 720 грн, на умовах та в порядку, встановлених ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2023.

3.Строк дії наявної ухвали закінчується 28 березня 2024 року.

4.Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , а також направити для виконання до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

5.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який тримається під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

6.Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1