№ 1-кп/183/1845/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областікримінальне провадження №0000188 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеленці Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, не одруженого, маючого вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за мобілізацієювійськової частини НОМЕР_1 , солдата, не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. 14.03.2022 Указом Президента України №133/2022, щозатверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку діївоєнного стану в Україні», строк діївоєнного стану в Україніпродовжено на 30 діб з 05 години 30 хвилин 26.03.2022. 18.04.2022 Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 строк діївоєнного стану в Україніпродовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. 21.04.2022 Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, щозатверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку діївоєнного стану в Україні», строк діївоєнного стану в Україніпродовжено з 05 години30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. 17.05.2022 Указом Президента України № 341/2022, строк діївоєнного стану в Україніпродовжено на 90 діб з 05 години 30 хвилин 25.05.2022. 22.05.2022 Указом Президента України № 341/2022, щозатверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку діївоєнного стану вУкраїні», строк діївоєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. 12.08.2022 Указом Президента України №7664 "Про продовження строку діївоєнного стану в Україні" продовжено строк діївоєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб. Указом Президента Українивід 12.08.2022 № 573/2022 передбачено, що з 05 години 30 хвилин, в Україніпродовженодіювоєнного стану строком на 90 діб до 21 листопада 2022 року. Указом Президента Українивід 07.11.2022 № 757/2022 передбачено, що з 05 години 30 хвилин, в Україніпродовженодіювоєнного стану строком на 90 діб до 19 лютого 2023 року. Указом Президента Українивід 06.02.2023 № 58/2023 передбачено, що 19 лютого 2023 року з 05 години 30 хвилин в Україніпродовженодіювоєнного стану строком на 90 діб до 20 травня 2023 року. Указом Президента України «Про продовження строку діївоєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку діївоєнного стану в України» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк діївоєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб до 18 серпня 2023 року. Указом Президента України «Про продовження строку діївоєнного стану в Україні» від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України «Про продовження строку діївоєнного стану в України» від 17.08.2023 №3275-ІХ у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройноюагресієюросійськоїфедераціїпротиУкраїни строки діївоєнного стану в Україніпродовжити з 05 годин 30 хвилин 18 серпня 2023 строком на 90 діб.

Відповідно до наказу командира військовоїчастиниА1302 №179 (по стройовійчастині) від 13.07.2022 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду навідника 2 кулеметноговідділеннякулеметного взводу 3 механізованогобатальйонувійськовоїчастини А1302, зараховано до списківособового складу військовоїчастини А1302, поставлено на всівидизабезпечення.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 в розуміннівимогст.ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, тобтосуб`єктомвказаногозлочину, та останньомубулодостеменновідомо про несеннявійськовоїслужбипід час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 КонституціїУкраїни, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовийобов`язок і військову службу» захистВітчизни, незалежності та територіальноїцілісностіУкраїни є конституційнимобов`язкомгромадянУкраїни, якіпроходятьвійськову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливийперіод, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися КонституціїУкраїни та законівУкраїни, Військової присяги, відданослужитиУкраїнськомународові, сумлінно і чесновиконувативійськовийобов`язок, сувородотримуватисяСтатутівЗбройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускатинегіднихвчинків самому та утримувативід них іншихвійськовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньоїслужбиЗбройних Сил України про все, щосталося з військовослужбовцем і стосуєтьсявиконання ним службовихобов`язків, та про зробленійому зауваження військовослужбовецьзобов`язанийдоповідатисвоємубезпосередньомуначальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньоїслужбиЗбройних Сил України, необхідністьзабезпечення у військовійчастиніпостійноїбойовоїготовності, проведення занять з бойовоїпідготовки, підтриманнявнутрішнього порядку, військовоїдисципліни та виконанняслужбовихобов`язківзобов`язуютьвійськовослужбовців у службовий час постійнознаходитись в розташуваннівійськовоїчастиниабомісціслужби і не залишатиїх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовийобов`язок і військову службу»військовослужбовцівважаються такими, щовиконуютьобов`язкивійськовоїслужби на територіївійськовоїчастиниабо в іншомумісціроботи (занять) протягомробочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановленірозпорядком (розкладом занять), чи поза військовоючастиною, якщо перебуваннятамвідповідаєобов`язкамвійськовослужбовцяабойогобуло направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірнознаючисвоїобов`язки, передбаченізазначенимвищезаконодавством, яке регламентує порядок виконаннявійськовогообов`язку і проходженнявійськовоїслужби, та маючиможливістьналежноїхвиконувати, усвідомлюючисуспільнонебезпечний характер свогодіяння, передбачаючийогосуспільнонебезпечнінаслідки і бажаючиїхнастання, тобтодіючи з прямим умислом, свідомо допустив їхпорушеннята вчинив військовийзлочинпротивстановленого порядку проходженнявійськовоїслужби за наступнихобставин.

Так, у зв`язку з виконаннямзавдань за призначенням, пов`язанихіззахистомнезалежності, суверенітету та територіальноїцілісностіУкраїнивійськовачастина А1302виконуєзавдання за призначенням на територіїДніпропетровськоїобласті.

17 листопада 2022 року, солдат ОСОБА_3 ,. усвідомлюючиреальнуможливістьучасті у веденнібойовихдій, вирішив не виконуватисвоїобов`язкищодозахистуВітчизни, незалежності та територіальноїцілісностіУкраїни та взагаліухилитисявідвійськовоїслужбиу військовійчастині А1302.

17 листопада 2022 року, солдат ОСОБА_3 ,будучи військовослужбовцемвійськовоїслужби за призовом під час мобілізації, та проходячиїї на посадінавідника 2 кулеметноговідділеннякулеметного взводу 3 механізованогобатальйонувійськовоїчастини НОМЕР_1 , діючиумисно, незаконно припиниввиконуватисвійконституційнийобов`язок по захистуВітчизни, незалежності, територіальноїцілісностіУкраїни, в умовахвоєнного стану, в порушення вимог ст. 65 КонституціїУкраїни, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовийобов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,з мотивівнебажанняпереносититруднощівійськовоїслужби, через особистунедисциплінованість та несумліннеставлення до виконаннясвоїхслужбовихобов`язків, не одержавши дозволувідповіднихкомандирівабоначальників, без поважних причин 17 листопада 2022 рокусамовільнозалишивмісцеслужби місцепостійноїдислокаціївійськовоїчастини А1302, яка розташована за адресою: смт. ЧеркаськеНовомосковського району Дніпропетровськоїобласті(більш точна адреса не розголошується в умовахвоєнного стану) та проводив час на власнийрозсуд, за місцемсвогопроживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючийого з виконаннямобов`язківвійськовоїслужби та був незаконно відсутній на військовійслужбі до 03 лютого 2023 року.

03 лютого 2023 року, солдат ОСОБА_3 повернувся до розташуванняпідрозділувійськовоїчастиниА1302 та приступив до виконаннязавдань за призначенням, внаслідок чого кримінальне правопорушеннябулоприпинено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, пояснив, що дійсно самовільно залишив військову.У скоєному щиро кається та готовий нести передбачену законом відповідальність за вчинене.Має намір продовжити військову службу.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють вищенаведені обставини та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Суд, дослідивши кримінальне провадження в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінальногоправопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.

Суд встановив пом`якшуючі покарання обставини з`явлення із зізнанням,щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини обвинуваченою та готовністю підлягати кримінальній відповідальності,також суд враховує його наміри продовжити службу в Збройних силах України.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Суд вважає за можливе, при наявності таких пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, призначити покарання згідно ст. 69 КК України (в редакції статті станом на 01.12.2022 р.) інше, більш м`яке основне покарання не зазначеного у санкції ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 2 ст. 60 КК України у виді арешту з відбуванням на гауптвахті.

Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і буде достатнім та необхідним для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

визнати винуватим ОСОБА_3 увчиненні кримінальногоправопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України(в редакції статті станом на 01.12.2022 р.), інше, більш м`яке основне покарання, не зазначене в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 2 ст. 60 КК України-три місяці арешту з відбуванням на гауптвахті.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 349 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому, прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1