УХВАЛА

16 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 179/1071/19

провадження № 51-6110ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 липня 2023 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла вищевказана касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, відповідно до яких підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

До того ж колегія суддів Верховного Суду звертає увагу скаржника, що положеннями ч. 1 ст. 433 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Проте, звертаючись із касаційною скаргою, касатор узагальнено зазначив, зокрема про наявність підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, передбаченої пунктом 2 (неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність) ч. 1 ст. 438 КПК, однак не конкретизував у чому полягають такі порушення з огляду на зміст положень ст. 413 КПК відповідно та не обґрунтував доводів у цій частині.

Крім того, захисник в обґрунтування незаконності судового рішення апеляційного суду стверджує, що вказаний суд не перевірив доводів апеляційної скарги та не надав на них відповідей, проте не конкретизує, які саме доводи скарги залишилися поза увагою суду, а також не зазначає які порушення норм матеріального або процесуального закону допустив апеляційний суд, з огляду на межі та порядок апеляційного перегляду, передбачені статтями 404, 405 КПК, в частині перевірки доводів апеляційної скарги, в якій сторона захисту порушувала питання лише про звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3