Провадження № 1-кс/686/8336/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій просить обов`язати уповноважених осіб Територіального бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, вказане у заяві ОСОБА_3 від 29.08.2023.

Узагальнені доводи скарги.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 вказує, що 26.09.2023 він отримав лист ТУ ДБР у м.Хмельницькому №2346зкп/14-01-01-5060/2023 від 19.09.2023 про невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою.

Кримінально карану поведінку скаржник вбачає у діях слідчих та після перекваліфікації кримінального правопорушення - дізнавачів у кримінальному провадженні №0002916, які неодноразово закривали кримінальне провадження та не здійснюють ефективного досудового розслідування, незважаючи на беззаперечні докази вчинення відносно ОСОБА_3 злочину та зазначені в ухвалах слідчих суддів недоліки досудового розслідування, що стало підставою для його продовження.

Чотири рази постанови слідчих про закриття кримінального провадження були скасовані востаннє в ухвалі слідчого судді від 17.07.2023 у справі 686/22087/20 було зазначено, що у постанові про закриття кримінального провадження дізнавач залишив поза увагою інформацію, здобуту у ході огляду відеозаписів із камер відеоспостреження, установлених по АДРЕСА_1 та зафіксовану протоколом огляду.

Указане на переконання ОСОБА_3 свідчить про затягування досудового розслідування, покривання слідчим особу, яка вчинила кримінальне правопорушення є невиконанням ухвал суду, яким скасовані рішення слідчих (дізнавачів) про закриття кримінального провадження та ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Однак, відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесені.

З огляду на це, на думку особи, яка подала скаргу, слідчим допущена бездіяльність та не виконані вимоги ст.214 КПК України.

Процесуальні дії суду для підготовки до розгляду скарги.

Задля забезпечення повноти та об`єктивності розгляду скарги слідчим суддею витребувані копії матеріалів перевірки за заявою ОСОБА_3 .

Позиції учасників провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 подану скаргу підтримав, просив задовольнити.

Уповноважена особа ТУ ДБР у м.Хмельницькому в судове засідання не з`явилася, незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду скарги.

Разом із цим, від ТУ ДБР у м.Хмельницькому надійшли матеріали перевірки за зверненням ОСОБА_3 за №2346зкп/14-01-01-5060/2023 від 19.09.2023.

Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.

Право та судова практика

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Аналогічні за змістом норми містяться у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення), затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020, згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР. Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_4 від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту".

Указане відповідає і правовому висновку Верховного Суду у справі 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18, провадження № 51-4229км20, де суд зазначає, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

За положеннями ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.

Предметом злочину, передбаченого 3 ст. 382 КК України є судовий акт, тобто вирок, рішення, ухвала чи постанова, що набрали законної сили.

Предметом злочину може бути будь-який судовий акт органів правосуддя незалежно від: юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних).

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2, ст. 382 КК України, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито й не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання. Перешкоджання виконанню судового акта це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання.

Згідно з правовим висновком у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №659/1012/18 обов`язковою умовою настання кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення є встановлення у ньому вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру, адресованої для виконання певним особам.

Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язального суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок про виконання рішення суду.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про неможливість ініціювання кримінального провадження шляхом внесення відомостей до ЄРДР без належних на те підстав.

Оцінка встановлених обставин та відповіді на доводи скарги.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР у м.Хмельницькому із указаною заявою про вчинення кримінального правопорушення слідчими (дізнавачами) у кримінальному провадженні №0002916

У листі №2346зкп/14-01-01-5060/2023 від 19.09.2023 керівник першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому ОСОБА_5 надав ОСОБА_3 відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів скарги, заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення та його пояснень у судовому засіданні, підставою звернення його до правоохоронного органу стали сумніви у об`єктивності та ефективності здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002916 з підстав його неодноразового закриття та неврахування указаних в ухвалах слідчих суддів недоліків досудового розслідування при його відновленні.

Отже, аргументи ОСОБА_3 у скарзі про наявність у діях слідчих, дізнавача, рішення якого про закриття кримінального провадження було скасоване ухвалою слідчого судді від 17.07.2023, кримінально караної поведінки та підстав у зв`язку із цим для внесення до ЄРДР, ґрунтуються на його позиції та незгоді із діями сторони обвинувачення, які за переконанням скаржника не вчинили слідчих та процесуальних дій, спрямованих на притягнення винної особи до кримінальної відповідальності.

Ознаки невиконання слідчими рішення суду відсутні.

Згідно з вимогами ст. 94 КПК України оцінка доказів у кримінальному провадженні належать до виключної компетенції прокурора та слідчого, та в жодному випадку не пов`язані з суб`єктивним розсудом інших учасників процесу.

При цьому, у силу ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий та прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У межах визначеної законом процедури із судового контролю слідчий суддя, за поданою скаргою перевіряє підстави для закриття кримінального провадження та має право за результатом розгляду відповідної скарги скасувати постанову слідчого (дізнавача) про закриття кримінального провадження.

Однак, скасування слідчим суддею рішень слідчого про закриття кримінального провадження у межах зазначеної процедури із судового контролю саме по собі не може слугувати підставою для кримінального переслідування особи, яка прийняла рішення про завершення досудового розслідування.

Слідчий суддя зазначає, що право особи на ініціювання кримінального провадження за наявності на те підстав може бути реалізоване особою шляхом подання відповідної заяви про вчинення кримінального правопорушення до органу, уповноваженого на внесення відомостей до ЄРДР.

У порядку судового контролю за поданою у порядку ст..303 КПК України скаргою слідчим суддею можуть бути перевірені достатність даних, які вказують на ознаки кримінального правопорушення та підстави, за яких відомості уповноваженою особою до ЄРДР не внесені.

Слідчі органи повинні застосовувати всі засоби, передбачені законом, для проведення ефективного розслідування.

Указані приписи кримінального процесуального закону свідчать про те, що тактика та методи досудового розслідування кримінального провадження, у межах законодавства, є повноваженнями слідчого і прокурора.

Необхідність проведення слідчих дій для збирання доказів є прерогативою сторони обвинувачення.

Отже, саме по собі непроведення певних слідчих дій стороною обвинувачення, невмотивованість висновків слідчого не створює ознак кримінального правопорушення у поведінці слідчого.

Сумніви у неупередженості слідчого (дізнавача) можуть бути вирішені у процесуальний спосіб шляхом його відводу від участі у кримінальному провадженні, а забезпечення проведення слідчих дій може здійснюватися шляхом обов`язкових до виконання прокурором вказівок.

Неефективність здійснення досудового розслідування слідчим (дізнавачем) може стати підставою для його заміни керівником органу досудового розслідування відповідно до ст..39 КПК України.

За таких обставин, слідча (розшукова) і процесуальна діяльність суб`єктів владних повноважень (сторони обвинувачення у кримінальному провадженні)в межах посадової дискреції не може бути підставою для їх кримінального переслідування.

Викладені у скарзі та заяві ОСОБА_3 твердження не містять ознак кримінального правопорушення.

Ініціювання кримінального переслідування щодо особи за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Отже, відомостей, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення зазначеними у заяві і скарзі особами матеріали скарги не містить.

Висновок уповноваженої особи ТУ ДБР у м.Хмельницькому про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР є по суті правильним.

А тому підстав для задоволення скарги та процесуального реагування слідчим суддею, немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя