Справа № 522/7191/23
Провадження по справі № 1-кс/522/5934/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

16 вересня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка, Дніпропетровської обл., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0000109 від від 17.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється по кримінальному провадженню № 0000109 від від 17.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених слідством обставинах у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на придбання та носіння бойових припасів та вибухових пристроїв всупереч передбаченого законом порядку.

Заздалегідь усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки ОСОБА_4 у невстановлену слідством дату, час та місце, придбав один корпус гранати Ф-1, що відноситься до вибухової речовини в металевому корпусі та один запал УЗРГМ-2 для ручної гранати, який відноситься до бойових припасів, з метою їх подальшого носіння.

Продовжуючи реалізовувати власний злочинний план, ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу почав носити при собі зазначений бойовий припас та вибуховий пристрій, до їх виявлення 14.09.2023 та вилучення співробітниками правоохоронного органу України.

Проведеним 14.09.2023 обшуком автомобіля марки «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , у особистій сумці ОСОБА_4 , яка була при ньому, виявлено та вилучено один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням «386 309-79Т» та один запал УЗРГМ-2 з маркуванням «168-79 УЗРГМ-2 583», які останній заздалегідь усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, придбав та носив при собі без передбаченого законом дозволу.

.

14.09.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

15.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за кваліфікуючими ознакамт: незаконне придбання та носіння бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Установлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується комплексом зібраних під час досудового розслідування та долучених до матеріалів клопотання доказів.

Перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин та розуміє що йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі; знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У зв`язку з чим, слідчий за погодженням із прокурором, звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.1,2,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити речі та документи які мають істотне значення для досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, пояснивши суду, що ризики слідчим та прокурором не обґрунтовані, просили застосувати більш м`який запобіжний захід. Пыдозрюваний частково визнав вину, плануэ заключити угоду з органом досудового розслідування. Адвокат просив в судовому засіданні зменшити розмір застави при застосуванні запобіжного заходу, оскільки запропонований розмір застави органом досудового розслідування є непомірним.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (частина 5 статті 9 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами, а саме: повідомленням співробітників УСБУ в Одеській області від 14.09.2023 про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; протоколом проведення обшуку від 14.09.2023 автомобіля марки «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 в ході якого громадянину ОСОБА_4 запропоновано пред`явити для обшуку його особисту сумку Calvin Klein Jeans, яка на момент проведення обшуку знаходилась при ньому через плече. В належній ОСОБА_4 сумці виявлено та вилучено один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням «386 309-79Т» та один запал УЗРГМ-2 з маркуванням «168-79 УЗРГМ-2 583», а також мобільний телефон марки «iPhone 12» з номером телефону НОМЕР_2 ; актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 487 від 14.09.2023, згідно якого під час проведення 14.09.2023 обшуку автомобіля марки «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема особистих речей (сумок) ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виявлено сім запалів УЗРГМ-2 з однаковим маркуванням на спускових важелях «168-79 УЗРГМ-2 583», сім корпусів ручних осколкових гранат Ф-1 з однаковим маркуванням на донних частинах «386 309-79Т».

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких і карається позбавлення волі на строк до 7 років, підозрюваний офіційно не працевлаштований, ніде не навчається, не одружений, дітей чи родичів-інвалідів на утриманні не має, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, а тому є підстави вважати що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, що, згідно ст. 183 ч. 2 п.5 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що органом досудового розслідування проводяться першочергові слідчі дії з метою встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може знищити, сховати або спотворити речі та документи які мають істотне значення для досудового розслідування; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженн, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадженні, інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при констатації наявності вказаного ризику. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваній у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваного запобіжного заходу в уигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованим.

Тому, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В ході проведення досудового розслідування для встановлення окремих обставин важливими є документи, що знаходяться у володінні як ОСОБА_4 , так і у володінні інших осіб, на яких він має вплив (зокрема, інші підозрювані в рамках вказаного кримінального провадження - ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , встановлені органом досудового розслідування свідки). Вказані речі і документи не були в повній мірі отримані органом досудового розслідування раніше, враховуючи необхідність дотримання конспірації у ході здійснення слідчих дій до моменту затримання підозрюваного.

Таким чином, наявні обґрунтовані підстави вважати, що маючи доступ (безпосередній, або через інших осіб) до речей та документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 у випадку незастосування щодо нього запобіжного заходу, або застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, матиме змогу знищити, приховати або спотворити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування. На даний час досудове розслідування знаходиться на початковому етапі, а тому вказаний ризик наявний та має високу вірогідність.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що:

-інкримінований підозрюваному злочин ймовірно вчинений у співучасті, що дозволяє йому координувати свої дії та показання;

- на цій стадії досудового розслідування не допитані всі особи, яким можуть бути відомі обставини розслідуваного злочину;

- в ході розгляду даного клопотання підозрюваному та адвокатам стали відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту свідків, з яких вони дізнались зміст його показань та особисті дані, що уможливлює вплив на останніх;

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу підозрюваним на учасників цього кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, в тому числі цілодобового, який хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Необхідно враховувати виключну цинічнсть діяння, вчиненного в період здійснення Україною збройної відсічі РФ.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що в рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, не встановлені усі причетні до вчинення злочину особи, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення та роль підозрюваного ОСОБА_4 у його вчиненні, встановлені у ході досудового розслідування ризики, які слідчий суддя визнав обґрунтованими, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а також враховуючи недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави є обґрунтованим.

Тож, наведені вище обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обрані запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого злочину;

-тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного злочину;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 ;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_4 .

За таких обставин, наявні достатні підстави вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу до ОСОБА_4 не запобігатиме наведеним ризикам.

Враховуючи наведені міркування, на думку слідчого судді, обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаному ризику, передбаченому ст.177 КПК України.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, не встановлені усі причетні до вчинення злочину особи, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

14.09.2023 року ОСОБА_4 було в порядку ст 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, 15.09.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, то досудове розслідування має бути закінченим 15.11.2023 року.

Щодо розміру застави.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених у цій статті межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо тримання під вартою триває тільки через побоювання, що обвинувачений буде переховуватись від правосуддя, проте його слід звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії, що не переховуватиметься від суду, наприклад внесе заставу (правова позиція, викладена у п.46 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»).

Окрім цього, відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

Разом з цим, в рішенні від 13.01.2022 року у справі «Істоміна проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі та інше.

Зважаючи на положення ч.3 ст.183 КПК України, а також практики ЄСПЛ, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Враховуючи вчинену Збройними Силами Російської Федерації військову агресією проти нашої Держави, на території України було запроваджено воєнний стан відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_9 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що інкримінований підозрюваному злочин, який відноситься до категорії злочинів проти громадської безпеки, вчинено в умовах дії воєнного стану на всій території України, що робить особливо небезпечними наслідки для суспільства та держави в цілому.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання.

Окрім цього, згідно листа заступника начальника ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області під час проведення виконання доручення було встановлено, що організована група осіб у кількості 5 осіб, серед яких був ОСОБА_4 , прибули на територію Одеського регіону використовуючи автомобіль марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , з метою можливої підготовки та організації диверсійних заходів спрямованих на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки в регіоні на завдання спецслужб рф.

На даний час органом досудового розслідування не встановлено коло осіб, які можуть бути причетні до вчинення даного кримінального правопорушення, не встановлені місця придбання бойових припасів та вибухових речовин та причетних до цього осіб. Крім того, на даний час не встановлена мета ОСОБА_4 з якою останній придбав в умовах воєнного стану вибуховий пристрій та зберігав його при собі, проводяться першочергові слідчі дії з метою встановлення усіх обставин, які можуть додатково свідчити про вчинення низки інших злочинів, про що може слугувати відзнайдена граната Ф-1 в сумці, яка знаходилась у зазначеному автомобілі.

При цьому, слідчий суддя враховує та наголошує, що вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , вчинений в умовах воєнного стану через повномасштабне військове вторгнення російської федерації проти незалежної держави України, що свідчить про зухвалу, безвідповідальну поведінку підозрюваного та без будь-яких моральних вагань, який вочевидь, будучи дорослою людиною має розуміти, що зберігання одного з видів вибухової зброї, призначений для ураження живої сили та техніки. При цьому, його дії розцінються як дискредитація Збройних Сил України в очах суспільства, шляхом використання зброї, яка на даний час необхідна військовослужбовцям під час виконання бойових завдань.

На переконання слідчого судді, на теперішній час проблема зберігання вибухової зброї, прямо порушує права всіх людей на життя та здоров`я, оскільки може нанести невиправну шкоду життю та здоров`ю особи, які відповідно до Конституції України визнаються найвищою соціальною цінністю та потребують пріоритетного захисту з боку держави.

Згідно ЗУ «Про Державний Бюджет 2023 року» - 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 2684 гривень, а тому саме з цього розрахунку буде визначена сума застави.

Зважаючи на тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , обставини кримінального правопорушення та індивідуальні особливості підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку, що застава у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде недостатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження. Тому слідчий суддя вважає за доцільне визначити заставу у розмірі вище встановленого п. 3 ч. 1 ст. 182 КПК України, оскільки прокурором наведено достатньо обставин, які свідчать про неможливість забезпечити дотримання підозрюваним, покладених на нього обов`язків вказаним розміром застави.

Водночас внесення застави у розмірі 2 013 000 грн, на думку слідчого судді, з урахуванням майнового стану підозрюваного та обставин вчинення кримінального правопорушення, не порушує принцип пропорційності, не є явно непомірним для нього. Проте вона є значною та, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконанням покладених на нього процесуальних обов`язків.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя, враховуючи вимоги абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а також з огляду на обставини вчинення злочину, враховуючи дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за які передбачає позбавлення волі до 7 років, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, його ролі у інкримінованому правопорушенні, доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю за доцільне обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу у мінімальному розмірі - 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор», до 60-ти днів в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 12.11.2023 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 750 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 2 013 000 (два мільйони тринадцять тисяч) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного; провадження по справі 1-кс/522/5934/23.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком до 12.11.2023 року, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) утримуватись від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні щодо обставин вчинення інкримінованого злочину.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту фактичного затримання особи підозрюваного, а саме з 14.09.2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 18.09.2023 року о 16:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_10

16.09.2023