Справа № 752/2262/17
Провадження № 1-р/752/37/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в об`єднаному провадженні заяву адвоката ОСОБА_3 , про роз`яснення резолютивної частини вироку від 09.10.2023 року відносно ОСОБА_4 в частині призначення додаткового покарання у виді конфіскації частини майна яке є власністю ОСОБА_4 ; заяву ОСОБА_5 , про роз`яснення резолютивної частини вироку від 09.10.2023 року відносно нього в частині призначення додаткового покарання у виді конфіскації частини майна яке є його власністю; заяву адвоката ОСОБА_3 , про роз`яснення одного з речень у вироку від 09.10.2023 року відносно ОСОБА_4 ;

з участю сторін кримінального провадження:

захисника ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , який 09.10.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва визнаний винним та засуджений за ч.3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю, з позбавлення права обіймати певні посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки, звернувся до суду з заявою про роз`яснення судового рішення, зокрема в частині призначення додаткового покарання у виді конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю ОСОБА_4 .

З вироку захиснику не зрозуміло, з яких мотивів виходив суд ухвалюючи рішення щодо конфіскації 1/2 частини майна яке є власністю ОСОБА_4 , а чому наприклад не конфіскація всього майна або 1/3, 20%, або 50 %, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Крім того, ОСОБА_5 який 09.10.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва визнаний винним та засуджений за ч.3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю, з позбавлення права обіймати певні посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 рік, також звернувся до суду з заявою про роз`яснення судового рішення, зокрема в частині призначення йому додаткового покарання у виді конфіскацією 1/2 частини майна, яке є його власністю. З вироку засудженому не зрозуміло, з яких мотивів виходив суд ухвалюючи рішення щодо конфіскації 1/2 частини майна яке є його власністю, а чому наприклад не конфіскація всього майна або 1/3, 20%, або 50 %, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Крім того, адвокат ОСОБА_3 , звернувся до суду з заявою про роз`яснення вироку щодо ОСОБА_4 . Просив роз`яснити, як розуміти речення: «За результатами судового розгляду, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , покарання у виді позбавлення волі, однак враховуючи при цьому персональну роль та ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення».

Під час розгляду клопотань захисник та обвинувачені їх підтримали. Захисник додатково відмітив, що у мотивувальній частині вироку про конфіскацію майна не відмічено, а в резолютивній частині таке покарання призначено, що не узгоджується.

Прокурор, який був належним чином повідомлений, звернувся з заявою про розгляд клопотань у його відсутність, що не є перешкодою, згідно ч.2 ст. 380 КПК України, для розгляду заяв.

Ознайомившись з клопотаннями, вислухавши заявників, суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення клопотань немає, та у роз`ясненні рішення суду (вироку) слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Так, 09 жовтня 2023 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_4 визнано винуватим та призначено покарання за ч.3 ст. 368 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 місяців з конфіскацією 1/2 частини майна яке є його власністю, з позбавленням права обіймати певні посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 (два) роки.

ОСОБА_5 визнано винуватим та призначено покарання за ч.5 ст.27, ч.3 ст. 368 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією 1/2 частини майна яке є його власністю, з позбавленням права обіймати певні посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

В зв`язку з визнанням осіб винуватими, у резолютивній частині вироку, відповідно до вимог процесуального законодавства, зокрема ст. 374 КПК України, чітко зазначено покарання призначене обвинуваченим, яке визначено в санкції статті та частини статті КК України, за якою вони визнані винними та яка передбачає призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Згідно ст. 58 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилучені у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Приймаючи рішення про конфіскацію саме 1/2 частини майна яке є власністю засуджених, тобто визначивши саме його частку, суд враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання та в загальному призначив покарання, яке на погляд суду, є необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів.

Формулювання застосовані судом у вироку, які на погляд захисника, потребують додаткового тлумачення, зокрема щодо персоніфікації покарання обвинуваченим, є зрозумілими, узгоджуються з вимогами процесуального законодавства та є наслідком обставин встановлених судом.

Більше того, суд позбавлений можливості уточняти вирок збалансовуючи мотивувальну та резолютивні частини в частині зазначення покарання, на що орієнтує суд захист, без зміни його змісту, що є недопустимим. Зазначене може бути лише предметом розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, підстав для роз`яснення вироку, суд не знаходить.

Керуючись ст. 380 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , про роз`яснення резолютивної частини вироку від 09.10.2023 року відносно ОСОБА_4 в частині призначення додаткового покарання у виді конфіскації частини майна яке є власністю ОСОБА_4 .

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 , про роз`яснення резолютивної частини вироку від 09.10.2023 року відносно нього в частині призначення додаткового покарання у виді конфіскації частини майна яке є його власністю;

Відмовити в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , про роз`яснення одного з речень у вироку від 09.10.2023 року відносно ОСОБА_4 .

Ухвала про роз`яснення судового рішення або відмову у його роз`яснення може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яка звернулася із заявою про роз`яснення судового рішення, та учасниками судового провадження.

Суддя ОСОБА_1