ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2023 року у кримінальному провадженні № 0000516 від 07 листопада 2023 року стосовно

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2023 року ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК та їй призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік; за ч. 4 ст. 358 КК - у виді обмеження волі строком на два роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді двох років обмеження волі.

У відповідності до ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком на один рік. Відповідно до п. 1, 2 ст. 76 КК на обвинувачену ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цим вироком ОСОБА_7 визнана винуватою у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання їх підроблювачем, а також використанні завідомо підробленого документа, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_7 з метою можливості перебувати на посаді продавчині продовольчих товарів в магазині «Цукерка», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , була зобов`язана пройти профілактичний медичний огляд і мати при собі особисту медичну книжку, яка підтверджує проходження профілактичного медичного огляду.

У серпні 2023 року (більш точний час та місце у ході досудового розслідування невстановлені), ОСОБА_7 , реалізуючи умисел, направлений на пособництво у підробці офіційного документа, надала невстановленій під час досудового розслідування особі в соціальній мережі «Facebook» свої особисті анкетні дані для заповнення означеною особою підробленої особистої медичної книжки, а також, грошову винагороду.

В подальшому, ОСОБА_7 отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи, використовуючи послуги ТОВ «Нова Пошта», підроблену особисту медичну книжку з серією 1ААВ № 235412, за яку остання надала грошову винагороду та почала зберігати при собі з метою подальшого використання.

Також, 07 листопада 2023 року, близько 14 години 50 хвилин, ОСОБА_7 перебувала на своєму робочому місці в магазині «Цукерка», за вказаною адресою та реалізуючи свій умисел, направлений на використання підробленого офіційного документа, а саме придбаної раніше підробленої особистої медичної книжки, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, на вимогу співробітників поліції, надала для перевірки підроблену особисту медичну книжку серії 1ААВ № 235412.

Згідно із даними довідки наданої адміністрацією комунального некомерційного підприємства «Дніпровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 8» Дніпровської міської ради, ОСОБА_7 медичний огляд з метою отримання особистої медичної книжки не проходила, відповідно особиста медична книжка серії 1ААВ № 235412 їй не видавалась.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч. 4 ст. 358 КК - до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді обмеження волі на 1 рік 4 місяці, звільнивши її від покарання на підставі ст. 75 КК , з покладанням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ст. 76 КК.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченої, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що суд при призначенні покарання не врахував належним чином того, що обвинувачена раніше не судима, вину у скоєному визнала, щиро розкаялась, відсутні обставин, що обтяжують покарання та не виконав вимоги ст. 69-1 КК, положення якої є імперативними та призначив покарання яке перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті.

Зазначає, що максимальне покарання з урахуванням положень ст. 69-1 КК за інкримінований ОСОБА_7 кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК не може перевищувати 1 рік 4 місяці обмеження волі, у зв`язку з чим призначення судом покарання у виді 2 років обмеження волі призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу першого заступника обласної прокуратури та з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити, а вирок суду в частині призначеного покарання змінити.

Обвинувачена та її захисник до суду не з`явились, про час та дату апеляційного розгляду повідомлені належним чином, не звертались із заявою/клопотанням про її особисту участь яка відповідно до ч. 4 ст. 401 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), не є обов`язковою, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 ч. 1 ст. 413 КПК).

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає їх такими, що ґрунтуються на положеннях закону.

При призначенні покарання суд першої інстанції, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, правильно врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, зокрема відомості які характеризують особу обвинуваченої, відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, а саме щире каяття. Суд апеляційної погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість досягнення мети покарання та виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 , шляхом застосування положень ст. 75 КК і таке рішення не оскаржується в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 69-1 КК за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 цього Кодексу, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК та їй призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік; за ч. 4 ст. 358 КК покарання у виді обмеження волі строком на два роки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді двох років обмеження волі. У відповідності до ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком на один рік з покладанням обов`язків передбачених п. 1, 2 ст. 76 КК.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, є особою раніше не судимою, працевлаштованою, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, обставинами, що пом`якшують покарання, визнано її щире каяття. Обставин, що обтяжують його покарання відсутні. Дані про те, ОСОБА_7 завдала вказаними кримінальними правопорушеннями шкоду, з матеріалів кримінального провадження не слідує, а інкриміновані їй кримінальні правопорушення є правопорушенням з формальним складом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами прокурора та доходить висновку, що судом першої інстанції не виконані вимоги ст. 69-1 КК, що потягло неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив обвинуваченій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК покарання у виді двох років обмеження волі, яке хоч і передбачене санкцією статті, проте у відповідності до положень ст. 69-1 КК, його розмір не може бути більше ніж дві третини максимального строку.

Згідно з п. 1, 4 ч. 1 ст. 408 КПК суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За таких обставин суд апеляційної існтанції вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок суду змінити в частині призначеного покарання.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 408 КПК апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_7 за частиною 5 статті 27 частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України в частині призначеного покарання, змінити

Вважати Майну ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засудженою за:

- ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

- ч. 4 ст. 358 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

Відповідно до ст. 75 КК звільнити Майну ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі п. п. 1, 2 ст. 76 КК зобов`язати Майну ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4