Справа № 459/1299/23
Провадження № 1-кп/459/52/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 18.05.2023 та за №0000335 від 29.03.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 15- ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувають вищевказані об`єднані кримінальні провадження.

Ухвалою від 05.09.2023 було продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 03.11.2023 включно з можливістю внесення застави.

В судовому засіданні, яке відбулося 30.10.2023 прокурор подав клопотання, у якому просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки вважає, що обставини, які були підставою для його обрання, на даний час, не відпали. Прокурор зазначив, що в сукупності із загрозою невідворотності покарання за вчинене кримінальне правопорушення є підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 є необхідне для виконання завдань кримінального провадження, яким, відповідно до ст. 2 КПК України є захист осіб, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду даного кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечив проти даного клопотання, оскільки вважає, що стороною обвинувачення не доведено жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Захисник зауважив, що тяжкість покарання за інкримінований злочин не може бути підставою для застосування такого запобіжного заходу. Доказів тиску на свідків стороною захисту не надано. Також необґрунтованим ризиком, на який посилається прокурор, адвокат вважає те, що без крайнього запобіжного заходу обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Відтак, зважаючи на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, захисник просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, який останній може відбувати за адресою проживання: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений підтримав свого адвоката та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Розглянувши дане клопотання, вислухавши присутніх, суд прийшов до наступного висновку.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з вимогами абз. 1, 2 ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім цього, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною, обвинуваченою кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч. 3 ст. 199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.

Враховуючи вищевказані правові норми, суд дійшов висновку про продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки об`єкти посягань злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 обставини та характер вчинення останніх, вид і тяжкість санкції за інкриміновані діяння, вік та стан здоров`я обвинуваченого у сукупності дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обґрунтована підозра у вчинені ОСОБА_4 інкримінованого злочину існує й надалі.

У зв`язку з вищевказаним, продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою гарантуватиме належну поведінку останнього, а тому подальше його тримання під вартою є виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також запобігти існуючим ризикам.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання про розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, наведених нижче, судом ураховано обставини кримінального правопорушення та матеріальне становище обвинуваченого.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у таких межах: від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин вважаю, що достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків буде застава у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360, 00 гривень.

Відтак, з урахуванням фактичних та дійсних обставин справи суд вирішив продовжити обвинуваченому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначити розмір застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314-316 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора задовольнити .

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто з 30 жовтня 2023 року по 28 грудня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360, 00 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) (отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації у Львівській області, депозитний рахунок 0757, (код за ЄДРПОУ) 26306742, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172).

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Львівській області коштів, має бути наданий уповноваженій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово, прокурора та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави на обвинуваченого покласти наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати на вимогу суду.

У разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, заставу буде звернуто в дохід держави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Львівська установа виконання покарань №19» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена у встановленому порядку шляхом подання апеляційної скарги в 5-денний строк з її дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_1