Номер провадження: 11-сс/813/214/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.01.2024, якою в межах к/п № 0001521 від 02.11.2023 відносно

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жмеринка Вінницької обл., громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого охоронцем у ЖК "Світло Парк", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 07.03.2024 із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07.03.2024 із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України із визначенням застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 878 800 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою з таких підстав:

- підозра ОСОБА_9 є необґрунтованою, оскільки єдиним доказом його причетності до інкримінованих злочинів є протокол впізнання за фотознімком та протокол допиту підозрюваного ОСОБА_11 .. Водночас, протокол допиту містить технічні помилки, зокрема у ньому зазначено, що показання надає ОСОБА_12 , який є захисником підозрюваного ОСОБА_13 , окрім того не підписаний адвокатом. ОСОБА_13 , співпрацюючи зі слідством, з метою зменшення покарання для себе може обмовляти інших підозрюваних. Водночас, ОСОБА_13 надає нечіткі, непослідовні та суперечливі показання відносно ОСОБА_9 , обставини спілкування з ним не конкретизовані. Слідчий без жодний обґрунтувань та доказів визначає ОСОБА_9 як «Marka», що спілкувався телефоном з ОСОБА_13 та надавав вказівки щодо вчинення кримінального правопорушення.

- з початку досудового розслідування з боку слідчого не було ініційовано жодної слідчої дії на підтвердження винуватості чи невинуватості ОСОБА_9 , за цей час він був допитаний, надавав пояснення 05.01.2023. Окрім того, стороною захисту було направлено слідчому клопотання про проведення слідчих дій, у тому числі одночасного допиту ОСОБА_9 з ОСОБА_13 , однак до теперішнього часу жодна слідча дія не проведена, що свідчить про бездіяльність органу досудового розслідування.

- заявлені ризики є припущення та їх наявність не підтверджена будь якими доказами. ОСОБА_9 раніше не судимий, має місце проживання, одружений, має дитину та батьків похилого віку, не переховувався від органу досудового розслідування. В той же час, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого покарання, а це слід робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

- визначений ОСОБА_9 , розмір застави є непомірним для нього та його родини, окрім того жодним чином не обґрунтований;

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 08.01.2023 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_14 менш суворий запобіжний захід або визначити заставу у значно меншому розмірі.

У судовому засіданні захисники підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Колегія суддів враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України при таких обставинах.

Наприкінці жовтня 2023 у ОСОБА_9 виник протиправний намір, направлений на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме вхідних дверей кв. АДРЕСА_3 .

З метою реалізації вказаного наміру ОСОБА_9 підшукав знайомого ОСОБА_11 , якому наказав здійснити пошкодження чужого майна шляхом підпалу та знайти ще декількох посібників, які б здійснили пошкодження чужого майна шляхом підпалу, за що пообіцяв заплатити грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США. З метою конспірації своїх дій та надання детальних вказівок щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 передав у користування ОСОБА_11 мобільний телефон Iphone 8, в якому попередньо встановив додаток «Signal» з сім-карткою мобільного оператора «О2» та номером НОМЕР_1 , який був записаний як « ОСОБА_15 ». В подальшому, 01.11.2023 ОСОБА_11 залучив до вчинення кримінального правопорушення свою співмешканку ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 .

Діючи до заздалегідь розробленого плану та відповідно до вимог ОСОБА_9 . ОСОБА_11 та ОСОБА_17 облили колеса, тамбурні двері та вхідні двері квартири АДРЕСА_4 заздалегідь підготовленою паливно-мастильною сумішшю та ОСОБА_11 здійснив їх підпал, здійснюючи відеозйомку. 02.11.2023 ОСОБА_16 на свій мобільний телефон зафіксувала результати пошкодження майна, які відправила ОСОБА_11 , який надіслав їх ОСОБА_9 ..

Окрім того, на початку листопада 2023 у ОСОБА_9 виник протиправний намір, направлений на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме вхідних дверей кв. АДРЕСА_5 .

З метою реалізації вказаного наміру ОСОБА_9 підшукав знайомого ОСОБА_11 , якому наказав здійснити пошкодження чужого майна шляхом підпалу та знайти ще декількох посібників, які б здійснили пошкодження чужого майна шляхом підпалу, за що пообіцяв заплатити грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США.

У подальшому, 10.11.2023 ОСОБА_11 залучив до вчинення кримінального правопорушення свою співмешканку ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17

12.11.2023 діючи відповідно заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_11 за адресою просп. Небесної сотні залишився в автомобілі, ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 взявши з багажника заздалегідь заготовлену паливно-мастильну суміш направилися до будинку АДРЕСА_6 , де ОСОБА_19 залишилася біля будинку, де почала спостерігати за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_18 та ОСОБА_17 із паливно-мастильною сумішшю зайшли до будинку АДРЕСА_6 , поклали дві автомобільні покришки до тамбурних дверей кв. АДРЕСА_7 після чого облили колеса, тамбурні двері та вхідні двері кв. АДРЕСА_8 заздалегідь підготовленою паливно-мастильною сумішшю та здійснили їх підпал, здійснюючи відеозйомку, яку в подальшому надіслали ОСОБА_9 .

Як вбачається зі змісту клопотання та матеріалів, які надані апеляційному суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується протоколом огляду місця події від 02.11.2023, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 , який вказав, що він зустрівся із особою на ім`я ОСОБА_20 та прізвиськом « ОСОБА_21 », якого встановлено як ОСОБА_9 та який надавав завдання, вказівки та інструкції щодо організації вчинення підпалів на території м. Одеси, протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_16 , протоколами проведених слідчих експериментів з підозрюваними ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , протоколами обшуків, протоколом огляду мобільного телефону Iphone 8 із листування, протоколом впізнання за фотознімками, в якому підозрюваний ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_9 , як особу, який надавав вказівки, поради, адреси місць, де необхідно вчиняти підпали та інструкції щодо вчинення підпалів та іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_9 із вчиненням злочинів, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Що стосується посилання захисника відносно неточностей у протоколах та у поясненнях ОСОБА_11 , апеляційний суд зауважує, що провадження перебуває на початковій стадії розслідування, окрім того, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно бездіяльності органу досудового розслідування, а саме не проведенні допитів про які вони клопотали, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 40 КПК України слідчий є самостійним у своїй діяльності, окрім того, бездіяльність слідчого чи прокурора може бути оскаржена в окремому порядку, визначеному КПК України так само як і повідомлення про підозру.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Існування вказаних ризиків обумовлено зокрема тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_9 , у разі визнання його винуватим, його обізнаністю про дані свідків та потерпілих.

Апеляційний суд також враховує специфіку інкримінованого злочину, його суспільну небезпеку, який спрямований на пошкодження майна із використанням небезпечних речовин (паливно-мастильних), вчинений в умовах воєнного стану.

ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Окрім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді відносно того, що дії та поведінка підозрюваного потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання пі вартою.

Що стосується визначеного підозрюваному ОСОБА_9 розміру застави, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Дійсно, оскаржуваною ухвалою ОСОБА_9 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 878 800 грн.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

В даному випадку слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався та при визначенні застави, яка перевищує передбачену п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України межу, врахував те, що ОСОБА_9 обґрунтовувано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, обставини їх вчинення, відомості про його особу, який працевлаштований та прийшла до висновку про те, що саме такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Окрім того, позиція ЄСПЛ стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

За встановлених обставин, апеляційний суд, враховуючи приписи абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з огляду на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_9 злочинів, особу підозрюваного, а також зважаючи на існування зазначених вище ризиків, погоджується із висновком слідчого судді про виключність випадку та необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_9 в якості альтернативного запобіжного заходу застави, розмір якої перевищує встановлений законом для зазначеної категорії злочинів, а саме у розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, на переконання апеляційного суду буде справедливим.

Більш того, запобіжний захід застосований до ОСОБА_9 на визначений строк, а питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою буде перевірена слідчим суддею через нетривалий час.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_9 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 199, 370, 403, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.01.2024, якою в межах к/п № 0001521 від 02.11.2023 відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 07.03.2024 із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4