Справа № 539/2189/21
Провадження № 1-кп/539/24/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представників потерпілого адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта вища, не одружений, не працює, не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2021 приблизно о 21 год. 30 хв. ОСОБА_9 перебував на території господарства у дачному кооперативі «Локомотив», що у с. Вищий Булатець Лубенського району Полтавської області, де у нього виник конфлікт з ОСОБА_5 , якому в ході конфлікту, він вирішив нанести тілесні ушкодження.

В подальшому, у вказаному місці та часі, ОСОБА_9 реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно обхвативши останнього у ділянці стегон, підняв ОСОБА_5 та кинув обличчям на площадку викладену камінням. Вказаними діями ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 96 від 26.04.2021, тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому тіла нижньої щелепи в ділянці зубів 31-41 та в ділянці кута справа, що по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав. Пояснив, що 28.03.2021 року йому зателефонував ОСОБА_10 і запросив на дачу. На дачу його привіз батько, вони гуляли, відпочивали. Присутніми були ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дівчина ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Особисто у нього конфліктів ні з ким з присутніх не було. Періодично конфлікт виникав між ОСОБА_19 і ОСОБА_20 . Приблизно о 21.30 під альтанкою в них знову виник конфлікт, він підійшов щоб їх заспокоїти, але ОСОБА_21 його відштовхнув і він вдарився головою об альтанку. Тоді він взяв ОСОБА_21 за корпус і через стегно положив на бік, при цьому його голова була на траві, а тулуб на плитці. Через 10-15 секунд ОСОБА_21 встав, при цьому крові на обличчі не було, до нього підбіг ОСОБА_22 зі словами «ну що і далі будемо продовжувати», повалив на землю та сидячи зверху продовжував наносити удари правою та лівою руками по обличчю. Звуки ударів були сильними, почув як щось хруснуло. Підбіг ОСОБА_23 і підняв ОСОБА_22 з ОСОБА_21 . ОСОБА_21 присів на сходинки, був увесь в крові. Йому відомо, що спочатку заява була написана не на нього, а на ОСОБА_22 . Батько ОСОБА_22 пропонував віддати ОСОБА_21 гроші в рівних частках. В поліцію його викликали останнім серед усіх присутніх в той день на дачі. Наполягав на тому, що щелепу потерпілому зламав саме ОСОБА_22 .

Незважаючи на те, що обвинувачений в судовому засіданні свою вину не визнав, його вина у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджується показами допитаних у судовому засіданні потерпілого, свідків, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами в їх сукупності.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 28.03.2021 року його з ОСОБА_24 запросив на дачу ОСОБА_23 . ОСОБА_25 приїхав на дачу нетверезим, з собою у нього була пляшка самогону. У нього з ОСОБА_22 спочатку виник словесний конфлікт, потім ОСОБА_22 його вдарив, він впав на землю, ОСОБА_22 сів на нього зверху і наніс п`ять ударів в голову вище носу, через що у нього була розбита брова. ОСОБА_23 зняв ОСОБА_22 з нього. Вони повернулися до альтанки. Потім ОСОБА_26 у відповідь на нецензурну лайку кинув його обличчям на бетон.

Свідок ОСОБА_27 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 28.03.2021 року приблизно о 17.00 годині приїхав на дачу до ОСОБА_28 . Приблизно о 19.00 годині приїхав ОСОБА_12 із ОСОБА_29 . ОСОБА_25 приїхав приблизно о 20.00 годині, був нетверезий, з собою привіз самогон. В процесі вживання алкоголю між ним та ОСОБА_21 виник словесний конфлікт, він вдарив ОСОБА_21 правою рукою в ліву частину голови, в ділянку брови, той вдарив його у відповідь. Через деякий час ситуація повторилася. ОСОБА_30 на третій раз вони почали боротися, впали на землю, він сидячи на потерпілому зверху наніс ще три-чотири удари в область голови, а потім їх розборонив ОСОБА_23 . У ОСОБА_13 була розсічена брова, вухо набрякло, синець. В щелепу він його не бив. Потім ОСОБА_21 підійшов до столу та почав чіплятися до ОСОБА_31 . ОСОБА_32 стояв спиною до столу, вони почали штовхатися, ОСОБА_32 схопив ОСОБА_13 за стегна, відірвав від землі, перекинув через бік і увіткнув його в землю на бетонну плитку обличчям. Коли ОСОБА_33 піднявся, він побачив, що у нього зчесане підборіддя, верхній зуб наполовину вибитий, нижній зуб шатався. Після цих подій ОСОБА_21 мав претензії і до нього, і до ОСОБА_26 , але останній не захотів відшкодовувати шкоду, говорив, що він наніс ушкодження на 50 гривень. Йому відомо, що ОСОБА_21 спочатку звинувачував його в переломі щелепи.

Свідок ОСОБА_34 суду пояснила, що 28 або 29 березня була разом з ОСОБА_21 на дачі у ОСОБА_23 . ОСОБА_35 приїхав пізніше них, привіз пляшку або горілки, або самогону. Між ОСОБА_22 і ОСОБА_21 розпочалася бійка на траві, ОСОБА_22 сидів зверху на Узденові та наносив удари в область голови, грудної клітини, їх було багацько, може п`ять-шість. ОСОБА_23 зняв ОСОБА_22 з ОСОБА_21 , вони підняли ОСОБА_13 , у нього була кров в ділянці брови. Вони посадили ОСОБА_13 в альтанку, підійшов ОСОБА_32 , щось сказав, відбулася коротка розмова, ОСОБА_33 встав, вони почали підходити один до одного, ОСОБА_32 схопив ОСОБА_13 і кинув через бік на плитку, той впав пластом обличчям об плитку. Вона чула звук кісток черепа, які вдарились об бетон. Коли вони підняли ОСОБА_13 , то у нього була кров на губах та зубах.

Свідок ОСОБА_36 пояснила, що того дня між ОСОБА_21 і ОСОБА_22 був словесний конфлікт. Потім вона відходила щоб поговорити по телефону, а коли повернулася, то ОСОБА_33 вже лежав на землі, у нього була кров. ОСОБА_24 кричала, що потрібно викликати швидку, що у нього розбита щелепа. Іван майже не міг говорити. Вона бачила, що кров була також і на брові.

Свідок ОСОБА_38 пояснив, що 28.03.2021 року у нього на дачі зібралася компанія з 10-12 чоловік, серед яких були ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_25 . Декілька разів між ОСОБА_21 та ОСОБА_22 розпочиналася бійка. ОСОБА_22 бив ОСОБА_21 правою рукою в ліве ухо, ліву брову, ударів в щелепу він не бачив. Після того як він зняв ОСОБА_22 з ОСОБА_21 , у нього була розбита брова, ніяких ушкоджень щелепи не було. ОСОБА_21 підійшов до столу, ОСОБА_26 встав, підняв ОСОБА_21 захватом нижче талії і опустив вниз головою об плитку. Він підняв ОСОБА_13 , у нього були садна на підборідді, передні зуби на нижній щелепі стирчали в різні сторони. Після цих подій ОСОБА_22 був згодний дати гроші на лікування ОСОБА_21 , а ОСОБА_26 сказав, що він вдарив на 50 гривень.

Свідок ОСОБА_39 , допитаний судом за клопотанням сторони захисту, пояснив, що навесні 2021 року близько 15.00 годині його син ОСОБА_32 приїхав до нього на дачу до с. Вищий ОСОБА_40 , залишив машину і попросив його відвезти до хлопців на дачу. Син не перебував у стані алкогольного сп`яніння, приїхав за кермом, з собою алкоголю не брав. Він його відвіз на дачу, його зустріли дві дівчини і більше того дня він сина не бачив. Зранку наступного дня він почув як син розповідає матері, що напередодні відбулася бійка, він перший нікого не чіпав, а коли його вдарили, то дав відповідь. Узденова бив ОСОБА_22 , сидів зверху і лупашив його. Руслан виховувався в строгості та дисципліні, ніколи нікого не обманював, приходив і завжди все розповідав.

Також винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, підтверджується письмовими доказами, що були безпосередньо досліджені судом, а саме:

- рапортом старшого інспектор-чергового Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_41 , згідно якого до чергової частини Лубенського ВП надійшло повідомлення з ОСОБА_42 про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканець АДРЕСА_2 . Діагноз: ЧМТ, ушиб правої надбрівної дуги, перелом щелепи, алкогольне сп`яніння -1,77, Пояснив, що травми отримав під час бійки з невідомими особами. (т. 1 а.с. 157);

- довідкою Лубенської ЛІЛ № 637 від 29.03.2021, згідно якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , 28.03.2021 близько 23 год. 00 хв. отримав хуліганську травму від невідомих. Діагноз: ЧМТ, Ушиблена рана правої надбровної дуги. Перелом щелепи. Алкогольне сп`яніння. Алкотест 1, 77 пром.(т.1 а.с.158);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.03.2021, згідно якого 28.03.2021 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи у с. Н.Булатець, Лубенського району, Полтавської області, на фоні раптово виниклих неприязних відносин наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 , ступінь тяжкості яких встановлюється. (т.1а.с.159-161);

- випискою з медичної карти стаціонарного хворого відділення ЩЛХ № 5383 Лубенської ЦМЛ, згідно якої ОСОБА_5 з 31.03.2021 по 19.04.2021 знаходився на стаціонарному лікуванні. Заключний клінічний діагноз: двобічний перелом тіла нижньої щелепи в ділянці зубів 31-41 та кута, справа, зі зміщенням. (т. а.с.169-170);

- висновком експерта № 96 від 26.04.2021 року, згідно якого у ОСОБА_5 встановлені тілесні ушкодження у вигляді ЧМТ, струсу головного мозку, двобічного перелому тіла нижньої щелепи в ділянці зубів 31-41 та в ділянці кута справа, забитої рани правої надбрівної дуги, синця навколо правого ока, двох саден лівого колінного суглобу, які утворились в короткий проміжок часу, не менш як від трьохкратної дії тупого(тупих) предмету(предметів),при ударі об такі, можливо у вказаний у постанові строк та при вказаних підекспертним обставинах і по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я (п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.). При судово-медичній експертизі ОСОБА_5 тілесних ушкоджень,які могли б утворитись під час того, коли останній наносив удари не встановлено.Зважаючи на характер,кількість та розташування виявлених у гр. ОСОБА_5 тілесних ушкоджень вони не характерні для нанесення їх власною рукою. (т.1 а.с.173-174);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2021 та фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_5 розказав та показав як 28.03.2021 близько о 17 год. разом зі своєю дівчиною ОСОБА_29 приїхав на дачу до ОСОБА_43 в с.Нижній Булатець, Лубенського району пожарити м`ясо. Крім ОСОБА_43 на дачі були: ОСОБА_14 , ОСОБА_44 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 . Близько о 19 год. до них приєднався ОСОБА_9 . В ході відпочинку близько о 21 год. у нього з ОСОБА_19 виник конфлікт який переріс в бійку. З`ясувавши стосунки він пішов до столу за яким сиділа його дівчина та плакала. Коли він почав її утішати до нього підійшов ОСОБА_9 та, схопивши його двома руками за поясницю, підняв угору та кинув головою вниз. Таким чином він вдарився лівою частиною обличчя о бетонну плитку, що утворювала прилеглий майданчик поруч із альтанкою, у якій вони відпочивали. Відразу він відчув різкий біль у ділянці щелепи та у роті був присмак крові, доторкнувшись язиком до зубів він відчув, що один у нього надщерблений та верхні і нижні зуби рухалися. У цей момент до потерпілого підбіг ОСОБА_10 та почав його підіймати на ноги та викликавши таксі повіз до прийомного відділення Лубенської ЛІЛ. Доки вони чекали на таксі ОСОБА_25 навіть не намагався йому допомогти, а лише постійно запитував чи не має він до нього претензій. В подальшому, у прийомному відділенні лікар травматолог ОСОБА_49 поставив йому діагноз: ЧМТ, ушиблена рана правої надбрівної дуги, перелом щелепи та відправив його додому посилаючись на те, що у них карантин у зв`язку із Ковідом-19. Наступного дня він разом із своєю мамою зустрівся із ОСОБА_50 , ОСОБА_19 і його батьком та ОСОБА_51 поруч із приміщенням кожвену. Та в ході їхньої розмови ОСОБА_26 спростовував акт нанесення йому тілесних ушкоджень та говорив, що це він до нього чіплявся. (т.1 а.с.175-182);

- висновком експерта №129 від 13.05.2021 року, згідно якого виявлені у гр. ОСОБА_5 тілесні ушкодження (висновок експерта №96 від 26.04.21), могли бути отримані при обставинах, що викладені у протоколі слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_5 . При судово-медичній експертизі ОСОБА_5 у нього встановлені тілесні ушкодження у вигляді забитої рани правого надбрів`я, синця навколо правого ока, які утворились від дії тупого предмету в ділянку правого ока, як на те і вказує ОСОБА_21 під час проведення з ним слідчого експерименту, а саме трьох ударів кулаком, що завдав ОСОБА_27 , і по ступені тяжкості, вищезазначені тілесні ушкодження кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (п.2.3.2а) п.2.3.3.Правил судово-медичного визначення ступені тяжі тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.). Тілесне ушкодження у вигляді двобічного перелому тіла нижньої щелепи, могло утворитись від удару ділянкою нижньої щелепи з великою силою об тупий предмет з переважаючою контактуючою поверхнею, при обставинах, на які вказує ОСОБА_5 під час проведення з ним слідчого експерименту, внаслідок дії ОСОБА_9 і по ступені тяжкості кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я( п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.). Тілесне ушкодження у вигляді ЧМТ, струсу головного мозку,що саме по собі за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження,що спричинило короткочасний розлад здоров`я. (п.2.3.2а) п.2.3.3.Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.), утворилось внаслідок дії травмуючого предмету в ділянку голови ,при цьому розмежувати внаслідок саме якої дії не представляється можливим, як кожне з них могло мати свій внесок у виникнення ЧМТ, струсу головного мозку. (т.1 а.с.185-186);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2021 та фототаблицею до нього, згідно якого свідок ОСОБА_52 показав та розказав як 28.03.2021 разом із знайомими відпочивав у ОСОБА_43 на дачі в с.Н.Булатець, Лубенського району. Близько19 год. останнім приїхав на таксі ОСОБА_9 . Всі вживали спиртні напої. В подальшому між ОСОБА_27 та ОСОБА_5 виникла сварка яка переросла в бійку. Потім словесна перепалка почалася між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , в ході якої останній вхопив ОСОБА_5 за поясницю та піднявши кинув вниз головою о бетонну плиту. На манекені показав як саме ОСОБА_27 наніс три удари в ділянку правого ока ОСОБА_5 а потім на вказаному манекені свідок продемонстрував як уже ОСОБА_53 обхопив ОСОБА_5 за поясницю та кинув головою об землю. (т.1 а.с.187-192);

- висновком експерта № 130 від 13.05.2021 року, згідно якого виявлені у гр. ОСОБА_5 тілесні ушкодження (висновок експерта №96 від 26.04.21), могли бути отримані при обставинах, що викладені у протоколі слідчого експерименту із свідком ОСОБА_54 . При судово-медичній експертизі ОСОБА_5 у нього встановлені тілесні ушкодження у вигляді забитої рани правого надбрів`я, синця навколо правого ока, які утворились від дії тупого предмету в ділянку правого ока, як на те і вказує свідок ОСОБА_52 під час проведення з ним слідчого експерименту, а саме трьох ударів кулаком, що завдав ОСОБА_27 в ділянку правого ока ОСОБА_5 і по ступені тяжкості, вищезазначені тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (п.2.3.2а) п.2.3.3.Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.). Тілесне ушкодження у вигляді двобічного перелому тіла нижньої щелепи, могло утворитись від удару ділянкою нижньої щелепи з великою силою об тупий предмет з переважаючою контактуючою поверхнею, при обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_52 під час проведення з ним слідчого експерименту, внаслідок дії ОСОБА_9 відносно до ОСОБА_5 і по ступені тяжкості кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.). Тілесне ушкодження у вигляді ЧМТ, струсу головного мозку, що саме по собі за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. (п.2.3.2а) п.2.3.3.Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.), утворилось внаслідок дії травмуючого предмету в ділянку голови ,при цьому розмежувати внаслідок саме якої дії не представляєте них могло мати свій внесок у виникнення ЧМТ, струсу головного мозку. (т.1 а.с.195-196);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.04.2021 та фототаблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_55 , який розказав та показав, як 28.03.2021 разом із своїми знайомими відпочивав на дачі ОСОБА_43 в с.Н.Булатець Лубенського району. Всі вживали спиртні напої. Через певний час між ним та ОСОБА_5 виникла словесна сварка та бійка. А в подальшому словесний конфлікт виник між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_26 підняв ОСОБА_5 за поясницю та кинув головою об кам`яну плитку. На манекені свідок указав як саме він наніс три удари у ділянку правого ока ОСОБА_5 , а потім на вказаному манекені продемонстрував як уже ОСОБА_53 обхопив ОСОБА_5 за поясницю та кинув головою об землю. (т.1 а.с.197-202);

- висновком експерта № 131 від 13.05.2021 року, згідно якого виявлені у гр. ОСОБА_5 тілесні ушкодження (висновок експерта №96 26.04.21), могли бути отримані при обставинах, що викладені у протоколі слідчого експерименту із свідком ОСОБА_11 . При судово-медичній експертизі ОСОБА_5 у нього встановлені тіл ушкодження у вигляді забитої рани правого надбрів`я, синця навколо правого ока утворились від дії тупого предмету в ділянку правого ока, як на те і вказує свідок ОСОБА_27 під час проведення з ним слідчого експерименту, а саме трьох ударів кулаком, що завдав він в ділянку правого ока ОСОБА_5 і по ступеню тяжкості, вищезазначені тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (п.2.3 п.2.3.3.Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.). Тілесне ушкодження у вигляді двобічного перелому тіла нижньої щелепи, могло утворитись від удару ділянкою нижньої щелепи з великою силою об тупий предмет з переважаючою контактуючою поверхнею, при обставинах,на які вказує свідок ОСОБА_27 під час проведення з ним слідчого експерименту, внаслідок дії ОСОБА_9 відносно до ОСОБА_5 і по ступені тяжкості кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я (п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.). Тілесне ушкодження у вигляді ЧМТ, струсу головного мозку, що саме по собі за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. (п.2.3.2а) п.2.3.3.Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.), утворилось внаслідок дії травмуючого предмету в ділянку голови, при цьому розмежувати внаслідок якої дії не представляється можливим, так як кожне з них могло мати свій внесок в виникнення ЧМТ, струсу головного мозку. (т.1 а.с.205-206);

- протоколом огляду місця події від 11.05.2021 та фототаблицями до нього за участі потерпілого ОСОБА_5 та власника дачі, що знаходиться в дачному кооперативі «Локомотив» за адресою: в с.Н.Булатець - ОСОБА_19., згідно якого ОСОБА_5 показав дерев`яну альтанку, де відбулася бійка між ним та ОСОБА_19 , та другу дерев`яну альтанку, поруч з якою знаходиться кам`яна площадка, на яку його кинув ОСОБА_9 (т.1 а.с.208-214);

Суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 злочину, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість ОСОБА_9 у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом», його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Суд не погоджується з доводами сторони захисту щодо відсутності у обвинуваченого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень безпосередньо середньої тяжкості з огляду на таке.

За нормативним визначенням, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст.122 КК) характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень й причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки й бажає або свідомо припускає їх настання (ст.24 КК).

Необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження (ст.128 КК) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких міститься у ст.25 КК.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння іншій людині середньої тяжкості тілесних ушкоджень від необережного заподіяння таких ушкоджень здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Зміст інтелектуального та вольового критеріїв вини в зазначених злочинах із матеріальним складом зумовлюються усвідомленням особи характеру вчиненого діяння, передбаченням або свідомим припущенням його негативних наслідків та ставленням до них.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 умисно обхватив ОСОБА_5 у ділянці стегон, підняв його та кинув обличчям на площадку, викладену камінням. При цьому, як вірно зазначив захисник, обвинувачений займаючись спортивною боротьбою, неодноразово здійснював подібні кидки інших спортсменів, а тому не міг не усвідомлювати настання негативних наслідків для людини, яка не є спортсменом і до того ж перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що виключає необережне заподіяння тілесних ушкоджень.

ОСОБА_9 діяв із невизначеним умислом, за яким незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, має нести відповідальність за фактично заподіяну шкоду, тобто за умисне заподіяння середньої тяжкості всіх тілесних ушкоджень.

Показання обвинуваченого, надані ним як під час слідчого експерименту 25.05.2021 року, так і під час судового розгляду, щодо того, що тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи у потерпілого настали внаслідок дій свідка ОСОБА_27 , спростовуються показаннями потерпілого, свідків, висновками експертів за результатами слідчих експериментів з вказаними особами, а тому суд розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Висновок експерта № 163 від 31.05.2021 року, згідно якого виявлені у гр. ОСОБА_5 тілесні ушкодження (висновок експерта №96 від 26.04.21), могли бути отримані при обставинах, що викладені у протоколі слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_9 від 25.05.2021р. ґрунтується виключно на показаннях обвинуваченого, до яких суд ставиться критично. (т.1 а.с.215-224).

Захист вказує на розбіжності в показаннях потерпілого та свідків під час проведення слідчих експериментів в частині взаємного розташування і положення потерпілого і обвинуваченого безпосередньо перед кидком і під час нього. Дійсно, потерпілий під час слідчого експерименту показав, що ОСОБА_9 схопив його ззаду, а свідки ОСОБА_52 та ОСОБА_27 показали, що ОСОБА_9 схопив ОСОБА_5 спереду. Однак, згідно висновків експерта тілесне ушкодження у вигляді двобічного перелому тіла нижньої щелепи могло утворитись як при обставинах, на які вказує ОСОБА_5 , так і при обставинах, на які вказують свідки ОСОБА_56 та ОСОБА_27 .

Щодо доводів захисту про фальсифікації при проведенні досудового слідства, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема ч. 1 ст. 122 КК України та статтею 125 КК України.

Експерт у висновках зробив розмежування тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_5 . ОСОБА_27 (легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я), та ОСОБА_9 (тілесне ушкодження середньої тяжкості).

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 29.03.2021 року ОСОБА_5 повідомив, що 28.03.2021 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи у с. Н.Булатець, Лубенського району, Полтавської області, на фоні раптово виниклих неприязних відносин наніс йому тілесні ушкодження.

29.03.2021 року слідчий Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_57 внесла до ЄРДР за № 0000188 відомості про вчинене кримінальне правопорушення. У викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення слідчий зазначила, що 28.03.2021 року приблизно о 21:30 годині, в с. Нижній Булатець Лубенського району, ОСОБА_11 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому щелепи.

Допитана в судовому засіданні слідчий ОСОБА_57 пояснила це власною помилкою.

Верховний Суд у Постанові від 09.09.2020 року у справі № 761/28347/15-к відзначив, що згідно з ч. 2 ст. 84 КПК витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру.

На підставі викладеного, суд вважає, що доводи захисту не спростовують висновків суду про доведення винуватості ОСОБА_9 із дотриманням стандарту «поза розумним сумнівом».

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який віднесений до нетяжкого відповідно до ст. 12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно досудової доповіді від 27.10.2021 року існує середній ризик вчинення ОСОБА_9 повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_9 без позбавлення або обмеження волі можливе.

Обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, відсутні.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Наведені факти, на переконання суду, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання останнього, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання.

Разом з тим, враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що є підстави для застосування ст.ст.75,76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливо без обмеження його волі.

Потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., матеріальної шкоди у сумі 37 365 грн., та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_5 мотивував тим, що в результаті злочинних дій ОСОБА_9 йому завдано тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 96 від 26.04.2021, по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

У зв`язку зі спричиненням йому ОСОБА_9 вищезазначених тілесних ушкоджень він змушений був звернутись за медичною допомогою з 29.03.2021 року по 30.03.2021 року лікувався амбулаторно, після чого знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні щелепно-лицевої хірургії Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В.Скліфосовського в м. Полтаві з 31.03.2021 року по 19.04.2021 року .

Ні під час його лікування та досудового розслідування, так і до цього часу ОСОБА_9 в добровільному порядку не виявив бажання відшкодувати завдану йому внаслідок своїх злочинних дій шкоду та вирішити з ним матеріальні питання в досудовому порядку.

У зв`язку з спричиненням йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 він був вимушений понести витрати на лікування (діагностику, оперативне втручання, реабілітацію).

Загальна сума вже понесених ним витрат на лікування становить 37365,00 грн, та складається з:

- 600 грн. які ним були сплачені 30.03.2021 року за проведення тесту на коронавірус, результати якого були обов`язковою умовою для поміщення його на стаціонарне лікування для подальшого лікування;

- 6263,00 грн. які ним були сплачені за придбання лікарських препаратів;

- 30200,00 грн. сплачених ним ФОП ОСОБА_58 за комплект імплантів для остеосинтезу лицьового черепа. Його особисті кошти за його проханням були передані для безготівкового розрахунку з ФОП ОСОБА_58 його сестрі ОСОБА_59 , яка і провела безготівковий розрахунок через відділення АТ «Ощадбанк».

- 302 грн. витрачені ним на сплату комісії за проведення вищезазначеного безготівкового платежу.

Крім того, протиправні дії ОСОБА_9 спричинили йому моральні, психічні та фізичні страждання. Оскільки ОСОБА_9 використав для спричинення йому тілесних ушкоджень дуже своєрідний та небезпечний спосіб, а саме скориставшись своєю фізичною перевагою умисно кинув його головою, а саме обличчям на кам`яну бруківку, - він дуже злякався за своє життя, оскільки ОСОБА_9 в момент проведення кидка його головою вниз реального загрожував не тільки його здоров`ю, але і його життю.

Кинувши його обличчям об тверду поверхню, ОСОБА_9 спричинив дуже сильний фізичний біль, який він відчув під час подвійного перелому нижньої щелепи, де знаходиться дуже велика кількість нервових закінчень, в тому числі і зубних нервів, які пошкодились. Фізичний біль був настільки нестерпний, що він навіть на деякий час втратив свідомість. В подальшому він місяць продовжував відчувати гострий фізичний біль в місцях переломів, йому були вставлені в рот металеві шини. Ця процедура є дуже болючою, незважаючи навіть на місцеве знеболення. В подальшому після проведення остеосинтезу (оперативного втручання) він відчував на протязі тривалого часу біль в місцях ушкоджень та в місцях розрізів обличчя. Тобто він змушений був терпіти сильний фізичний біль на протязі усього курсу лікування та і в подальшому, поки кістки щелепи не зрослись. Навіть до даного часу він періодично відчуває фізичний біль в місцях ушкоджень, у зв`язку з погодними змінами.

ОСОБА_9 спричинив йому і психологічні страждання, оскільки тілесні ушкодження спричинив на очах у його дівчини та на очах його друзів, публічно його принизивши в їхніх очах. Він також дуже хвилювався при проведенні оперативного втручання, чи буде вдалою операція, чи правильно було підібрано наркоз і чи він його вдало перенесе, чи не деформується в нього обличчя після подвійного перелому щелепи зі зміщенням. На протязі 20 діб рот в нього був «зашитий» для лікування перелому, він не міг розмовляти взагалі, йому було важко дихати, відчував сильний дискомфорт як фізичний, так і психологічний. Він не міг майже місяць нормально харчуватись, змушений був приймати лише рідку їжу через трубочку, зовсім у незручний спосіб. Що негативно відобразилось на стані мого здоров`я.

Крім того, на протязі деякого часу він змушений був міняти розклад свого життя, який прийшлось змінити кардинально, оскільки він змушений був знаходитись на стаціонарному лікуванні, не міг належним чином спілкуватись зі своїми рідними та друзями.

В нього на обличчі тепер залишилось два шрами від остеосинтезу. Крім того він чітко розуміє, що через деякий час йому знову прийдеться погоджуватись на оперативне втручання, щоб після повного зростання кісток нижньої щелепи видалити з неї імпланти.

Обвинуваченим ОСОБА_9 надано відзив на позовну заяву потерпілого ОСОБА_5 , згідно якого він не визнає позовні вимог потерпілого ОСОБА_5 повністю.

Так, ОСОБА_9 у відзиві на позовну заяву зазначив, що свою провину в умисному заподіянні ОСОБА_5 зазначених тілесних ушкоджень він не визнає, а отже він також і не визнає позовні вимоги з його сторони стосовно нього особисто про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

У своїй позовній заяві в описовій частині ОСОБА_5 детально описує нібито він ОСОБА_9 спричинив йому тілесні ушкодження, але при цьому жодним чином не згадує спричинення йому тілесних ушкоджень іншим учасником бійки з ним того вечора - ОСОБА_19 з безпосереднім завданням неодноразових ударів останнім йому по обличчю з можливим отриманням перелому щелепи, що не спростовується проведеною по справі судово-медичною експертизою. ОСОБА_5 поступив в лікарняний заклад з рівнем алкоголю в крові 1,77 проміле і згідно рапортів працівників поліції при його опитуванні заявляв, що травму отримав під час бійки з невідомими особами, обставини нанесення йому тілесних ушкоджень пам`ятає погано, так як перебував у стані алкогольного сп`яніння, від написання заяви відмовлявся. При цьому в матеріалах позову звинувачує його ОСОБА_9 в загрозі його життю, що явно виходить за рамки пред`явленого його обвинувачення. З огляду на матеріальні витрати по лікуванню перелому щелепи в розмірі 37 365 гривень розмір моральної шкоди в розмірі 50 000,00 гривень є явно завищеним та майже в півтора рази перевищує матеріальні витрати.

Крім цього до позовної заяви не додається жодного експертного висновку спеціаліста яким би обґрунтовувався такий розмір моральної шкоди. А цей розмір вимагає доказування.

Потерпілий зазначає, що уже поніс витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень і прохає їх стягнути, хоча на підтвердження понесених витрат із позовною заявою надає квитанцію лише на 5 000 гривень.

Вважає, що дана справа не являється справою підвищеної складності одночасно двох адвокатів зі стажем, де і одному по силах надавати правничу допомогу потерпілому (хоча це право потерпілого), являється надуманим і безпідставним з метою завищення витрат на правову допомогу.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 37 365 грн. підлягають задоволенню, оскільки підтверджені документально (т.1 а.с. 51-55).

Що стосується позовних вимог ОСОБА_5 в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., суд зазначає таке.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілому ОСОБА_5 неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_9 моральної шкоди.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав потерпілий ОСОБА_5 та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування позивачу спричиненої йому неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_9 моральної шкоди є сума 30000,00 гривень, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

На підтвердження витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом ОСОБА_7 , надано квитанцію № 26/21 від 17.04.2021 року, згідно якої ОСОБА_5 було сплачено 5000 гривень, які підлягають стягненню з ОСОБА_9 на його користь.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 128, 370,373,374, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 37 365 гривень, моральну шкоду в розмірі 30 000 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 5000 гривень, а всього стягнути 72 365 (сімдесят дві тисячі триста шістдесят п`ять) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1