ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/245/24 Справа № 243/2002/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2023 року відносно ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2023 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого останній раз 24.09.2018 Казанківським районним судом Миколаївскьої області за ст. 391, 71 ч.1 КК України, до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі. Стягнуто з нього процесуальні витрати. Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 05 грудня 2020 року в проміжок часу з 19 години 00 хвилин - 19 години 30 хвилин, ОСОБА_11 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_12 , повертаючись до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , проходили біля під`їзду №2 вказаного вище будинку. В цей час у цьому місті с заду до них підбіг раніше знайомий ОСОБА_10 , який на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел на противоправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , тримаючи в руках предмет, зовні схожий на вогнепальну зброю, направив його у бік ОСОБА_11 .

Далі, 05.12.2020 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись біля під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , з метою спричинення смерті ОСОБА_11 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, діючи умисно, усвідомлюючи характер своїх кримінально протиправних дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, тримаючи дуло вогнепальної зброї в напрямку ОСОБА_11 , здійснив близько 5 пострілів, внаслідок чого, спричинив останньому наступні тілесні ушкодження: вогнепальне сліпе кульове поранення в області 10 ребра справа по лопатковій лінії, проникаюче у навколониркову клітковину та черевну порожнину з пошкодженням правої нирки та товстої кишки, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечне для життя, вогнепальне сліпе кульове поранення в області 6 ребра справа по навколо хребтовій лінії, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після вищевказаних дій, ОСОБА_10 , вважаючи, що виконав всі дії, які є необхідними для реалізації свого кримінально протиправного умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_11 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Разом з тим, вказане кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_10 , оскільки потерпілого ОСОБА_11 своєчасно із вказаним тілесними ушкодженнями доставлено до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» Слов`янської міської ради, внаслідок чого, наслідки у виді смерті у останнього не настали.

На вказане рішення обвинуваченим та його захисниками ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подані аналогічні за змістом апеляційні скарги, в яких просять вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_10 скасувати та виправдати його, звільнивши з-під варти. Зазначають, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_13 є незаконним та не відповідає вимогам КПК України.

Вказують, що на досудовому слідстві ОСОБА_13 та його захисникам не було вручено повідомлення про підозру та зміни до неї, під підпис, тому всі інші добуті докази є неналежними, оскільки ОСОБА_13 не набув ні статусу підозрюваного ні обвинуваченого. Зазнають, що судом безпідставно взяти до уваги покази свідка ОСОБА_14 , слідчого який розслідував дане кримінальне провадження, про його неуважність та віддану копію повідомлення про підозру захиснику. Судом не було належно перевірено алібі обвинуваченого ОСОБА_13 , також не взято до уваги пояснення свідка ОСОБА_15 з цього приводу. Відсутні порохові гази на тілі, обличчі та одязі ОСОБА_13 , що не було перевірено судом першої інстанції. Досліджений відеозапис з місця скоєння злочину, не повний. Відповідно до судової експертизи кулі з тіла потерпілого та гільзи які були передані з місця скоєння кримінального правопорушення є різними. Мотив на вбивство у обвинуваченого ОСОБА_13 відсутній, про те у фабулі обвинувачення обставини скоєння злочину описані як за ч. 1 ст. 121 КК України. Суд першої інстанції, в особі головуючого судді, обмежив права обвинуваченого ОСОБА_13 та захисників у виступу в судових дебатах. Судом, при призначені покарання ОСОБА_13 не були враховані пом`якшуючі обставини, а саме, наявність двох неповнолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні та низку хвороб.

Апелянти наголошують на порушенні колегією суддів тайни нарадчої кімнати, оскільки судді при винесенні ухвал про продовження строків триманні під вартою та вироку, знаходились в різних містах України. Суддями порушені приписи ст. 366 КПК України. Зауважує, що судді ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не вивчали матеріали справи безпосередньо, оскільки вони знаходились у головуючого судді. Будучи в нарадчій кімнаті судді розглядали інші цивільні справи та справи про адміністративні правопорушення, що є грубим порушенням чинного законодавства.

Крім того, захисник ОСОБА_8 вказує, що заява про злочин потерпілим датована 05.06.2020 року замість 05.12.2020 року. Вказує, що захисникам не були відкритті матеріали досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Разом з тим, суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження та ухвалення вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 16.02.2021 року за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_10 та його захиснику ОСОБА_8 не були вручені під підпис, про що містяться відомості в матеріалах справи (том 2 а.с.201-204)

Крім того, слідчий СВ ВП № 4 Краматорського РУПГУНП в Донецькій області ОСОБА_18 16.02.2021 року о 17-25 год запропонував підозрюваному ОСОБА_10 надати пояснення з приводу зміненого обвинувачення, але допит проводився знов у зв`язку з вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (том 2 а.с.205 )

Згідно з приписами статті 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Концепт належної правової процедури є одним із найзагальнішим і водночас фундаментальним явищем будь-якої демократичної правової держави сучасності.

В доктрині вітчизняного кримінального процесу під належною правовою процедурою розуміється такий порядок здійснення юридично значущих дій, який втілює на практиці верховенство права шляхом застосування до кожної особи тих норм права, що цілком відповідають усім важливим об`єктивно існуючим обставинам та дозволяють недвозначно та заздалегідь спрогнозувати таке застосування і його результати.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 277 КПК повідомлення про підозру має містити серед іншого стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

У випадку виникнення підстав для зміни раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язані виконати дії, передбачені статтями 278, 279 КПК.

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт 5 частини 2 статті 291 КПК).

Згідно зі статтею 293 КПК одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи (стаття 337 КПК).

Отже, значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (пункт 5 частина 2 статті 291 КПК) по суті є консистенцією усього обвинувального акта.

Відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має значення не тільки для аргументації висновків слідчого, прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також для реалізації права підозрюваного на захист.

Незважаючи на те, що чинним КПК не передбачені наслідки неспівпадіння викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру і обвинувальному акті, врученому обвинуваченому і направленого до суду, усталена судова практика свідчить про те, що випадки коли обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, не збігається з викладом фактичних даних у повідомленні про підозру мають визнаватися істотними порушеннями вимог КПК.

Структурні елементи, які входять до підозри та формалізуються у повідомленні про підозру, мають повністю відтворюватися в обвинувальному акті. У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або при зміні первинної підозри, слідчий, прокурор зобов`язані знову вручити особі повідомлення про підозру з виконанням вимог статті 278 КПК.

Щодо зазначеного кримінального провадження, коли обвинувальний акт, направлений до суду, не є ідентичним та істотно відрізняється від повідомлення про підозру, по суті призвів до ситуації, коли протягом судового розгляду особа була дезінформована в питаннях сутності і характеру обвинувачення, що, у свою чергу, порушує базовий міжнародний стандарт, закріплений у пункті «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено право особи бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини висунутого обвинувачення, і ставить під сумнів його легітимність.

Вказана правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 21.04.2021 у справі № 295/12923/19

Колегія суддів вважає, що в рамках існуючої законодавчої концепції виправлення цієї ситуації було б можливим лише шляхом зміни прокурором обвинувачення в суді. Проте, під час судового розгляду прокурором та судом порядку зміни обвинувачення, регламентованого статтями 338, 341 КПК, дотримано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що допущені судом порушення КПК є істотними та такими, що перешкоди суду першої інстанції прийняти законне рішення, що відповідно до п.п. 2,3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, які є підставою для скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно повно та всебічно, у повній відповідності з вимогами кримінального та кримінального процесуального закону розглянути кримінальне провадження відносно обвинуваченого, усунути зазначені в ухвалі недоліки та постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, навівши мотиви його прийняття.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2023 року відносно ОСОБА_10 скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд в суд першої інстанції .

ОСОБА_10 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 березня 2024 року включно.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді