У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0001204 від 14 червня 2023, про накладення арешту,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано, що 13 червня 2023 року до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області звернулася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка просить прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу з листопада 2022 року по квітень 2023 року, шляхом обману та зловживання довірою заволоділа належними їй грошовими коштами в особливо великих розмірах.

14 червня 2023 року дані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001204, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

13 жовтня 2023 року в період часу з 08 години 34 хвилин по 09 годину 16 хвилин, під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «IPhone» IMEI: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 .

В клопотанні вказано, що речі, вилучені в ході обшуку, повністю підпадають під ознаки майна, яке являється речовим доказом в кримінальному провадженні, та повністю відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України, а тому в органу досудового розслідування є необхідність в накладенні арешту на вищезазначене майно.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав клопотання, в якому просив здійснити розгляд за його відсутності, наклавши арешт на майно.

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, подав 24.11.2023 заперечення на клопотання про арешт майна, в якому категорично заперечив у його задоволенні, так ОСОБА_5 є свідком у кримінальному провадженні, жодного відношення до розслідуваного злочину не має, вилучені в нього майно не відповідає критеріям речового доказу тощо.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягу з ЄРДР слідчим відділом Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 00001204, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

28.09.2023 слідчим суддею постановлено ухвалу у справі №308/10054/23 (провадження 1-кс/308/4508/23), якою надано дозвіл слідчим слідчої групи, які здійснюють досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001204 від 14 червня 2023 року, на проведення обшуку житлового помешкання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою відшукання та вилучення комп`ютерної техніки, на якій було відображено дані в електронному вигляді про замовлення, отримання грошових переказів та грошових коштів належних потерпілій, анкетні дані особи, номер рахунку, розрахунковий номер рахунку, на який було переведено вищевказані кошти, мобільний телефон ОСОБА_5 , в якому містяться дані про особу, яка замовляла даний переказ та її контактні дані, інші фінансові документи, чорнові записи, грошові кошти, які набуті злочинним шляхом, платіжні банківські картки, на яких можуть зберігатися грошові кошти здобуті злочинним шляхом, мобільні термінали, мобільні телефони, сім-картки операторів мобільного зв`язку, інші носії інформації (флеш-картки, комп`ютерна техніка), а також документи, що свідчать про протиправну діяльністю.

З протоколу обшуку від 13.10.2023 видно, що в ході проведення обшуку за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «IPhone» IMEI: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 .

Вилучене за постановою слідчого від 14.10.2023 визнано речовими доказами.

У відповідності до ч. 1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

З системного аналізу вищевказаної норми можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди, є об`єктом кримінальних-протиправних дій чи набуто протиправним шляхом.

Слідчий суддя, з огляду на конкретні обставини справи, та враховуючи, що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на майно, виявлене та вилучене під час обшуку, шляхом заборони розпорядження таким.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Разом з тим слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення розглядуваного клопотання в частині накладення арешту шляхом заборони володіння та користування таким, оскільки вищевказане є особистою власністю ОСОБА_5 й використовується ним для задоволення побутових потреб у контактах з третіми особами, й вважає достатнім накладення арешту шляхом заборони розпорядження таким.

Відтак, враховуючи вищевикладене, клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Накласти арешт на речі, виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на мобільний телефон марки «IPhone» IMEI: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 , шляхом заборони розпорядження вищевказаним.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1