Справа № 761/5059/24
Провадження № 1-кс/761/3879/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 22.01.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000929 від 20.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

До Шевченківського районного суду міста Києва 07.02.2024 надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 22.01.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000929 від 20.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в якій заявник просить скасувати зазначену постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

В обґрунтування скарги заявник зазначає про те, що 22.01.2024 старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000929 від 20.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Однак, заявник вважає, що таке рішення слідчого є немотивованим та незаконним, а у зв`язку з чим постанова про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату і час судового розгляду, у судове засідання не з`явився. Разом з тим, у своїй скарзі зазначив, що просить провести розгляд справи без його участі.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, враховуючи позицію заявниці про можливість розгляду скарги у її відсутність, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд її справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявників.

Старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 чи інша уповноважена особа у кримінальному провадженні №0000929 від 20.11.2023, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у їх відсутність.

Проаналізувавши доводи скарги, дослідивши матеріали, які долучені до скарги, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Так, слідчий суддя при розгляді скарги вважає за необхідне першочергово розглянути питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва.

Згідно відомостей, які розміщені на офіційному сайті, ТУ ДБР у м. Києві наразі розташовано за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8, що знаходиться в Шевченківському районі м. Києва.

Крім того, висновок про підсудність скарг на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Києві Шевченківському районному суду м. Києва міститься також і в ухвалі Київського апеляційного суду від 18 травня 2022 року у справі 761/46065/21.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Однак, не зважаючи на те, що слідчого ТУ ДБР в м. Києві було викликано належним чином, завчасно, зокрема і з метою вирішення питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва, останній в судове засідання не з`явився, жодних відомостей, з урахуванням яких можна було б дійти висновку про непідсудність вказаної скарги Шевченківському районному суд м. Києва, не надав.

Отже, враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність скарги ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 22.01.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000929 від 20.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, Шевченківському районному суду м. Києва та вважає за можливе розглядати вказану скаргу по суті.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Як встановлено в ході судового розгляду, слідчими ТУ ДБР, розташованого в м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000929 від 20.11.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

22.01.2024 старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000929 від 20.11.2023 року.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні данні, які б вказували на те, що діями працівників правоохоронних органів ОСОБА_3 завдано моральну, фізичну або майнову шкоду.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000929 від 20.11.2023 року.

Слід зазначити, що ч. 5 ст. 55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Не зважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим, викладених у заяві про кримінальне правопорушення, доводів відносно заподіяння ОСОБА_3 матеріальної чи моральної шкоди, слідчий в порушення вимог ст. 55 КПК України, відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000929 від 20.11.2023 року.

Відоповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови, повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, разом з тим зі змісту постанови не вбачається, що органом досудового розслідування проведено допит ОСОБА_3 , і, як наслідок, слідчий не виклав у мотивувальній частині оскаржуваної постанови обгрунтовані відомості щодо наявності або відсутності підстав вважати ОСОБА_3 особою, якій завдано матеріальну чи моральну шкоду кримінальним правопорушенням, за фактом якого і здійснюється кримінальне провадження №0000929 від 20.11.2023 року.

Так, на переконання слідчого судді повна та всебічна оцінка доводам особи, що заявила про те, що є потерпілою від кримінального правопорушення, неможлива без проведення допиту такої особи, адже саме під час такого допиту, особа, що стверджує, що є потерпілою від злочину, може більш детально викласти свої доводи слідчому чи прокурору, а слідчий чи прокурор можуть усунути всі сумніви, які у них можуть виникнути під час попередньої оцінки викладених, у клопотанні про визнання особи потерпілою, обставин.

Враховуючи наведене, постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 22.01.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000929 від 20.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 22.01.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000929 від 20.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, ОСОБА_4 від 22.01.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000929 від 20.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1