Справа № 442/5022/22
Провадження № 1-кп/442/81/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0000160 від 01.06.2022відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дрогобича Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , фізичної особи - підприємця, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 31.05.2022 близько 07.20 год, перебуваючи на прилеглій до залізничної станції «Дрогобич» території, що за адресою: м.Дрогобич, площа Злуки, 1, Львівської області, побачивши за кермом припаркованого там автомобіля марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », водія ОСОБА_5 , з яким знаходиться у довготривалих особистих неприязних стосунках, підійшов до нього та вступив у словесну суперечку, під час якої вирішив умисно заподіяти йому тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , в цей же час усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження, підійшовши до автомобіля марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », відчинивши у ньому водійські двері, умисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком правої руки в тазову ділянку зліва, вище лівого стегна. У той час, коли ОСОБА_5 швидко зачинив двері зі своєї сторони, ОСОБА_3 , оббігши автобус спереду, спробував відчинити передні двері з боку пасажира з метою увійти всередину транспортного засобу та продовжити свої протиправні дії. Однак, ОСОБА_5 , притримавши двері зсередини, не дозволив їх відчинити. Після цього, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 притримує зсередини двері зі сторони пасажира, швидко повернувся до дверей зі сторони водія, відчинив їх та умисно наніс ОСОБА_5 ще один удар кулаком правої руки у ділянку тулуба зліва, вище лівого стегна, тим самим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця в тазовій ділянці зліва на рівні гребеня клубової кістки, які відносяться до легкого ступеня тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, а також не визнав позовні вимоги потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди, попередньо подавши відзив на цивільний позов.

Пояснив, що з 2020 року він є директором фірми «Експрес-таксі». 31.05.2022 між ним та ОСОБА_5 дійсно був конфлікт, який продовжується і до теперішнього часу. Оскільки потерпілий також здійснює пасажирські перевезення, у них з цього приводу є неузгоджені питання. Неприязні відносини між ними тривають з 2020 року, причиною яких є конкуренція. Останній паркується своїм мікроавтобусом для посадки пасажирів у невстановленому місці, у зв`язку з чим і виникають конфлікти. ОСОБА_5 неодноразово викликав працівників поліції, але цього разу написав заяву про побиття. Йому відомо, що потерпілий після цього звернувся до ОСОБА_8 , будучи уже у Львові, з проханням нанести йому удар, щоб у подальшому зняти побої і мати змогу заявити, що нібито він ( ОСОБА_3 ) його побив. ОСОБА_8 йому також розповідав, що згодом зустрівся із ОСОБА_5 , який приїхав на залізно-дорожній вокзал із невідомою йому жіночкою і показував останній, як відбувалися події згаданого дня і як нібито він наносив потерпілому удари. Про це ОСОБА_8 розповів йому лише нещодавно, так як він повідомив про розгляд справи в суді. Однак, 31.05.2022 він лише зробив ОСОБА_5 зауваження з того приводу, що той не має права туди (біля залізничного вокзалу) заїжджати автобусом і забирати пасажирів; однак, не бив його. Він неодноразово звертався зі скаргами на ОСОБА_5 у транспортну інспекцію та міську раду, однак, відповіді так і не отримав. Цього дня поліція приїхала близько 08.00 год. Він пропонував тоді поїхати у відділок поліції, але потерпілий відмовився. На його думку, свідок ОСОБА_9 надала показання на прохання ОСОБА_5 . Він не може ствердити чи була цей свідок 31.05.2022 в автобусі потерпілого чи ні.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому не визнав, його винуватість доводиться доказами, здобутими під час судового розгляду справи, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 йому постійно погрожував та наполягав на тому, щоб він не возив пасажирів на Львів. Оскільки він здійснював пасажирські перевезення на маршруті Дрогобич Львів, ОСОБА_3 всіляко перешкоджав цьому, розповсюджував неправдиву інформацію, при цьому, ображаючи його. Такі перешкоди обвинувачений вчиняє із тих причин, що також займається пасажирськими перевезеннями на цьому ж маршруті, створивши фірму «Екпрес-таксі». Останній постійно звинувачує його у здійсненні пасажирських перевезень без належних документів, неодноразово писав на нього скарги, блокував виїзд його автобуса, хоча, від контролюючих органів до нього не було жодних претензій.

31.05.2022 ОСОБА_3 вже чекав його зранку на площі Злуки; про це йому повідомили знайомі водії, які там знаходилися. Він виїхав о 06.50 год автобусом із пасажирами (до семи людей) із м.Стебник, здійснюючи перевезення на маршруті до м.Львова, із визначеною зупинкою в м.Дрогобич. Приїхавши на площу Злуки приблизно о 07.15 год, він побачив там автобуси ОСОБА_3 , а тому свій автобус, в якому перебувало вже 4 чи 5 пасажирів, припаркував поруч. Після цього до нього підійшов обвинувачений, відчинив водійські двері і сказав повернути людям гроші за дорогу на Львів, оскільки його автобус їде швидше. Один пасажир в автобусі звернувся до нього та попросив віддати кошти за квиток, у зв`язку з чим він повернувся в сторону салону автобуса, а ОСОБА_3 цим скористався та наніс йому один удар в ділянку таза. Він, у свою чергу, потягнув двері за ручку та відразу зачинив їх, а ОСОБА_3 у цей час побіг до передніх пасажирських дверцят. Оскільки він не дав останньому відчинити ці двері, то обвинувачений відразу повернувся до водійських дверей і ще раз наніс йому удар. Як наслідок, він викликав поліцію і почав усе фіксувати на камеру, хоча ОСОБА_3 намагався перешкодити цьому. Працівники поліції приїхали за хвилин 10 12. Він написав заяву про те, що ОСОБА_3 наніс йому удари. Оскільки у цей час в його автобусі перебувала невідома йому жінка (пасажир), яка все бачила і під час події кричала до обвинуваченого, щоб той не бив водія, тому він звернувся до останньої з проханням залишити свій номер телефону, щоб за необхідності надати свідчення та підтвердити усе, що відбувалося. Як стало відомо згодом, ім`я та прізвище пасажирки ОСОБА_10 . Вона погодилася свідчити у даній справі.

Неприязні відносини між ними тривають з жовтня 2020 року, що змушувало його неодноразово звертатися у поліцію. Переконаний, що ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження, оскільки не хоче, щоб він заїжджав на згадану територію для посадки пасажирів. На жаль, самого факту побиття він не зафіксував на камеру телефону, оскільки не зміг передбачити такого. Тому почав знімати лише після цього.

Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Вважає, що обвинувачений завдав йому моральної шкоди, оскільки він переніс душевні та фізичні страждання; зазнав приниження у присутності пасажирів, інших водіїв; у нього було погане самопочуття;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що 31.05.2022 вона їхала вранці мікроавтобусом (білого кольору) зі ОСОБА_11 до Львова. Заїжджаючи на зупинку біля з-д вокзалу в м.Дрогобичі, вона почула, як водій сказав, що заблоковано зупинку. Як тільки зупинились, до водія підбіг ОСОБА_3 (тоді вона ще не знала, хто це такий) і почав його бити. ОСОБА_5 зачинив водійські двері, тоді обвинувачений оббіг автобус та намагався відкрити пасажирські двері. Водій нахилився, щоб не дати змоги це зробити, а тому ОСОБА_3 повернувся до дверей водія і почав бити останнього. Вона у той час сиділа за водієм на другому сидінні. Пригадує два удари в ділянку бедра. На слідчому експерименті вона краще пам`ятала деталі події, тому тоді краще їх відтворила. Коли їй демонстрували відеозапис з місця події, на такому вона впізнала свій голос, оскільки кричала тоді до ОСОБА_3 , щоб він не бив водія. Усі там присутні були невідомими раніше їй людьми. Зі ОСОБА_11 автобусом виїхало більше людей, ніж залишилось під час зупинки в Дрогобичі. Перед нею сиділа молода пара з дитиною і на їх очах усе це відбувалося, а ОСОБА_3 їм пропонував пересісти у його автобус, пояснюючи тим, що автобусом ОСОБА_5 вони будуть довго їхати. На зупинці у Дрогобичі вони знаходилися близько 30 40 хвилин. Працівники поліції записали її дані. Пригадує, що ОСОБА_3 був одягнений у жовту кофту;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні пояснив, що він працює у Дрогобицькому відділі поліції. 31.05.2022 вранці він разом з поліцейським ОСОБА_13 прибули на залізно-дорожній вокзал на виклик. ОСОБА_5 повідомив, що його побили у зв`язку з конфліктом через платформу, звідки відправляється маршрутка на Львів. Коли вони підійшли на місце події, біля свого буса стояв ОСОБА_5 , який розповів їм, що він сидів за кермом і його вдарив ОСОБА_3 . Відповідно, вони відібрали пояснення в останнього. Тоді ж свідок ОСОБА_9 повідомила їм, що бачила, як ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 , а тому вони зафіксували її дані, які в подальшому передали дізнавачу. На місце події вони викликали слідчо-оперативну групу. Дочекавшись останніх, вони поїхали звідтам. Загалом там перебували до 40 хвилин. Це вже не перший виклик від ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні пояснив, що 31.05.2022 він перебував на службі в поліції. О 07.20 год надійшло повідомлення про вчинений конфлікт на площі Злуки. Коли приїхали туди із ОСОБА_12 , до них підійшов ОСОБА_5 та повідомив, що у нього з ОСОБА_3 виник конфлікт, під час якого останній наніс йому удари, а тому він має намір писати заяву. Обвинувачений з потерпілим тоді продовжували сваритися і ОСОБА_5 записував це на мобільний телефон. Пригадує свідка ОСОБА_9 , яка перебуває в залі судових засідань і яка знаходилася тоді на місці події. Вони викликали слідчо-оперативну групу. Перебували там орієнтовно до восьмої години;

- заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , датованою та зареєстрованою Дрогобицьким РВП 31.05.2022;

- висновком експерта №137 (експертиза почата 02.06.2022, закінчена 03.06.2022), з якого вбачається, що у ОСОБА_5 , 58-ти років, виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця в тазовій ділянці зліва (на рівні гребеня клубової кістки). Вказане ушкодження виникло внаслідок взаємодії з тупим твердим предметом, що мав обмежену діючу поверхню, не виключено, в термін, вказаний обстежуваним, тобто, 31.05.2022, і відноситься до легкого ступеня тяжкості;

- протоколом огляду місця події від 02.06.2022 з долученою фототаблицею, згідно з яким місцем огляду являється прилегла територія до залізничного вокзалу м.Дрогобича, що розташований на площі Злуки, 1, де ОСОБА_5 вказав на розташування свого автомобіля марки «Фольксваген Крафтер», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , у якому йому було заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_3 близько 07.20 год 31.05.2022, а саме: автомобіль розташований паралельно до залізничного вокзалу близько 20 метрів від входу та припаркований задньою частиною до каси автостанції №1, розташованої на відстані близько 4 метрів;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.06.2022 з долученою фототаблицею, за участі свідка ОСОБА_9 , з якого вбачається, що остання відтворила події по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . ОСОБА_3 31.05.2022 о 07.20 год, зокрема, остання продемонструвала своє розміщення у вказаний час у згаданому транспортному засобі в якості пасажира, а також продемонструвала, яким чином обвинувачений наніс один удар кулаком правої руки в ділянку тулуба зліва (трошки вище лівого стегна) ОСОБА_14 . Також повідомила, що останній зачинив водійські дверцята, звертаючись до обвинуваченого на ім`я ОСОБА_15 , однак, той оббіг автобус та намагався відчинити передні дверцята зі сторони пасажира, ОСОБА_5 притримав їх зсередини, у цей час ОСОБА_3 пробіг назад до водія і наніс йому ще один удар у ту ж саму ділянку тулуба зліва (трохи вище лівого стегна), продемонструвавши це на статистові, який сидів на водійському сидінні. Таким чином, показання свідка ОСОБА_9 щодо обставин справи узгоджуються із викладеним у протоколі;

- протоколом огляду предмету від 17.06.2022 з долученим DVD-R диском об`ємом 4,7 ГБ, а також оглянутим у судовому засіданні відеозаписом, розміщеним на вказаному диску, з яких вбачається, що 31.05.2022 о 07.35 год між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ведеться словесний конфлікт. Зокрема, на одному із файлів, під час даного конфлікту ОСОБА_3 стоїть біля мікроавтобуса білого кольору, на задньому фоні чути голос свідка ОСОБА_9 зі словами: «…б`єте, йому ще їхати до Львова!» (свідок підтвердила, що це чутно саме її голос). Потерпілий ОСОБА_5 тоді ж сказав: «Коцюба прийшов, відкрив двері і вдарив мене в бік, зараз викличу поліцію». На відеозаписі під час триваючого конфлікту між потерпілим та обвинуваченим також видно словесну перепалку між останніми з приводу графіку перевезень та їх маршрутів;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.06.2022 з доданою фототаблицею, з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 відтворив обстановку та обставини події щодо нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 31.05.2022. Вказане узгоджується із зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями свідків та потерпілого;

- висновком експерта №180 від 28.06.2020, згідно з яким тілесне ушкодження у вигляді синця в тазовій ділянці зліва (на рівні гребеня лівої клубової кістки), яке було виявлено при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , 58-ми років, могло виникнути за механізмом, показаним ним та свідком ОСОБА_9 . При проведенні слідчих експериментів, тобто, внаслідок нанесення удару рукою по вказаній ділянці із достатньою для виникнення такого ушкодження силою.

Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_8 щодо нанесення ним ударів потерпілому у бік, оскільки такі не знайшли свого підтвердження у судовому провадженні. Зокрема, останній не вказав дати такої події (пояснив, що у 2022 році, місяця не пригадує) та механізму нанесення ударів, зазначивши, що ОСОБА_5 приїхав до Львова, розповів, що у нього виник конфлікт з ОСОБА_3 , який його побив, але оскільки не було видно побоїв, то попросив його вдарити. Погодившись на це, він вдарив два рази ОСОБА_5 у бік. При цьому, пояснив, що очевидців таких дій не було. Також свідок пояснив, що згодом (не встановлено коли саме) він зустрів ОСОБА_5 з якоюсь світлою жінкою, якій останній показував та розповідав, як ОСОБА_3 наносив йому удари. Проте, підтвердити у судовому засіданні, що це була свідок ОСОБА_9 (присутня у залі судових засідань), ОСОБА_8 не зміг.

Також суд звертає увагу, що згідно з показаннями свідка ОСОБА_8 , про вищезгаданий випадок щодо нанесення ним ударів ОСОБА_5 , він розповів ОСОБА_3 приблизно через два місяці. Пояснює це тим, що спершу він був у неприязних стосунках із ОСОБА_3 , тому послухав потерпілого, але згодом (через місяців три) стосунки з обвинуваченим налагодилися. Водночас зазначив, що якби ОСОБА_5 не скаржився на нього у різні інстанції (оскільки він теж займається пасажирським перевезеннями і вони усі знайомі вже багато років), то він би і по теперішній час нікуди не пішов розповідати про це. Доповнив, що ОСОБА_5 не раз йому створював проблеми, в тому числі, пов`язані із перевезеннями пасажирів; зокрема, через останнього у нього не склалося з роботою.

Відтак, показання свідка ОСОБА_8 суд оцінює критично, зважаючи на викладене вище, а надто, його неприязні стосунки з потерпілим та дружні з обвинуваченим, на підтвердження чого потерпілим надано суду докази (в порядку ст.96 КПК для доведення недостовірності показань свідка) з соціальної мережі «Фейсбук», зміст та правдивість яких не заперечив обвинувачений.

У той же час, ставити під сумнів показання потерпілого та свідків підстав у суду немає. Такі показання є послідовними та узгоджуються з іншими доказами, зібраними у даному кримінальному провадженні й дослідженими в судовому засіданні, у їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку на доведення винуватості обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Заперечення сторони захисту щодо доказів сторони обвинувачення не спростовують викладених в обвинувальному акті обставин. Зокрема, з приводу того, що наданий потерпілим відеозапис лише підтверджує факт існування між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 особистих неприязних відносин і не містить доказів заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, суд вважає, що такий доказ є належним та допустимим. Дослідивши вказаний відеозапис безпосередньо у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що зазначений доказ у сукупності з іншими зібраними доказами дає змогу повно та всебічно встановити обставини кримінального провадження. У тому числі, судом встановлено факт перебування потерпілого та обвинуваченого у довготривалих особистих неприязних стосунках, що доводить умисел обвинуваченого на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, встановлено факт словесної суперечки між останніми, яка продовжувалась і після події, досліджено поведінку обвинуваченого після вчинення ним кримінального правопорушення. Більше того, вказаний доказ у своєму взаємозв`язку з показаннями свідків та інших письмових доказів, доводить факт перебування свідка ОСОБА_9 на місці події, яка, відповідно, була очевидцем протиправних дій ОСОБА_3 . Твердження сторони захисту про те, що свідок ОСОБА_9 не могла бачити безпосередньо нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_5 спростовується її показаннями та проведенням слідчого експерименту, під час якого остання відтворила обстановку та обставини події, у присутності понятих та за участі статиста, від яких жодних клопотань, зауважень чи доповнень не надходило після ознайомлення з протоколом вказаної слідчої дії.

З урахуванням вищенаведеного, допитавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, враховуючи сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Відтак, дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він заподіяв умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 .

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_3 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та, відповідно до ст.65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Беручи до уваги викладене та обставини справи, враховуючи особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є фізичною особою - підприємцем, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке, на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо цивільного позову ОСОБА_5 , суд вважає, що такий слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 своїми протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_5 фізичних страждань, а також моральних, які полягали зокрема у приниженні його честі та гідності, так як подія мала місце у присутності сторонніх осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, в тому числі нервове потрясіння. При цьому, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, а відтак вважає, що задоволений судом розмір моральної шкоди в розмірі 20000 грн відповідатиме ступеню страждань потерпілого ОСОБА_5 .

Долю речового доказу слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесять) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 20000 (двадцять тисяч) грн на відшкодування моральної шкоди.

Речовий доказ: DVD-R диск об`ємом 4,7 ГБ із файлами відеозапису події за 31.05.2022 залишити при матеріалах кримінального провадження №442/5022/22.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1