Справа № 134/2081/23
Провадження №11-кп/801/168/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року,

якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, з неповною середньою освітою, раніше судимого:

-08.12.1998 Ленінським районним судом міста Вінниці за частиною третьою статті 140, частиною другою статті 141 КК (1960 року) до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

-04.02.2004 Ленінським районним судом міста Вінниці за частиною другою статті 186, частиною третьою статті 187 КК з урахуванням приписів статті 70 КК до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

25.09.2014 Вінницьким міським судом Вінницької області за частиною другою статті 185, частиною другою статті 187 КК з урахуванням приписів статті 70 КК до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений від відбування призначеного покарання 12.02.2016 у зв`язку із відбуттям призначеного строку покарання,

про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.81 КК України за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.02.2021 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

16 листопада 2023 року до Крижопільського районного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, у якому він просить на підставі ст. 81 КК України звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав клопотання, вказав, що за час відбування покарання отримав заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, дотримується порядку і умов відбування покарання. Після прибуття у виправний центр деякий час не працював через поганий стан здоров`я та необхідність проходити лікування. Однак, наразі він працевлаштований в майстерні установи та сумлінно ставиться до своїх трудових обов`язків. Просить звільнити його умовно-достроково, оскільки він став на шлях виправлення, переосмислив своє життя та хоче бути поруч зі своєю сім`єю.

Представник виправного центру підтримав клопотання та просить його задовольнити, оскільки засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання у виді обмеження волі працює нетривалий період, отримав заохочення вже після того, як звернувся до суду з даним клопотанням. Окрім того, засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у виді позбавлення волі, однак належних висновків не зробив, що свідчить про його схильність до девіантної поведінки.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої висновки суд мотивував тим, що враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_7 , суд не вбачав підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Також судом було взято до уваги, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання у виді обмеження волі характеризується позитивно, працевлаштований та має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Проте, на думку суду, позитивні зміни, які відбулись в особистості ОСОБА_7 , свідчать, що він став на шлях виправлення, однак застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним, враховуючи значний строк невідбутої частини призначеного судом покарання (9 місяців 16 днів).

Дотримання режиму відбування покарання, ввічливі відносини з працівниками адміністрації установи виконання покарання, а також виконання їх законних вимог є виключно обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки.

Наявність у засудженого ОСОБА_7 одного заохочення, яке він отримав вже після звернення до суду з даним клопотанням, не може бути визнано достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання. Попередні заохочення вже були враховані під час прийняття судом рішення про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.11.2023 року та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, вважає, що судом його особову справу було розглянуто однобічно. Звернув увагу суду на те, що він відбув 2/3 частини покарання, в ДУ «Стрижавська ВК (№81)» він здобув освіту та диплом верстатника деревообробних робіт, за цією спеціальністю працював, здобув 4 заохочення, порушень та зауважень не мав. Проходив обстеження та лікування гепатиту «С». В подальшому порушувати та скоювати злочини намірів та бажання не має. Вважає, що за весь період відбування покарання, своїм зразковим ставленням до праці та охайною поведінкою він довів і став на шлях виправлення, порушувати закони бажання та намірів не має.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції свою апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, просив рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.11.2024 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін. Вважає апеляційну скаргу останнього безпідставною та необґрунтованою, а викладені в оскаржуваному рішенні висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого, заперечення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як було встановлено в ході судового розгляду судом першої інстанції, що також знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. Згідно ч. 5 ст. 72КК України зараховано у строк покарання строк перебування під вартою з 23.09.2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.

Згідно ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 08 листопада 2022 року засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке обмеження волі на строк 1 (один) рік 10 (десять) місяців 15 (п`ятнадцять) днів.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2022 року засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк покарання час перебування під вартою до ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)» з 16.11.2022 року по 29.11.2022 року за правилами п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 23 вересня 2020 року.

Початок строку відбування покарання 14.05.2021 року, кінець строку 10.09.2024 року.

З 25 вересня 2020 року по 31 травня 2021 року засуджений ОСОБА_7 перебував в ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», заходи заохочень та стягнень не застосовувались.

З 31 травня 2021 року по 29 листопада 2022 року - відбував покарання в ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)», зарекомендував себе позитивно, отримав 4 заохочення, заходи стягнення не застосовувалися.

З 29 листопада 2022 року по теперішній час засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)».

Згідно строкового трудового договору № 105-23 від 17.07.2023 року ОСОБА_7 був працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ «Профіт Індастрі», де працював по 11 вересня 2023 року. На даний час згідно цивільно-правового договору № 41-23 від 18.09.2023 року засуджений ОСОБА_7 працює в майстерні установи. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Як вбачається з характеристики ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)», за час відбування покарання у виді обмеження волі засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, дотримується вимог, які визначають порядок і умови відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та має одне заохочення. Проявляє соціально-корисну ініціативу та приймає участь в суспільному житті відділення. Санітарний стан житлового приміщення підтримує в належному стані, має охайний зовнішній вигляд. До майна установи та предметів, якими користується, ставиться відповідно, використовує їх за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, на критику реагує пасивно, товариські відносини підтримує із засудженими різної спрямованості. Проявляє готовність до самокерованої соціально-правомірної поведінки. Порушень вимог пожежної безпеки не допускає. Відвідує заходи виховного характеру, робить для себе позитивні висновки. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Духовне відродження».

Підтримує соціально-користі зв`язки з рідними та знайомими шляхом телефонних розмов. Вину в скоєному злочині визнає. На профілактичному обліку установи не перебуває. Заборгованості за виконавчими листами не має.

У засудженого ОСОБА_7 встановлено середній рівень ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення.

Під дію ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_7 підпадав по відбуттю 2/3 строку покарання, а саме 10.05.2023 року.

Рішенням комісії ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» - протокол № 8 від 12 травня 2023 року - відмовлено в порушенні клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 . На думку комісії, умовно-дострокове звільнення є передчасним, оскільки у засудженого не сформувалася соціально-визначена керована поведінка, є ймовірність вчинення ним нових правопорушень.

Згідно довідки про наявність стягнень та заохочень, засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання отримав п`ять заохочень, заходи стягнення не застосовувалися.

Як вбачається з довідки про доходи, за період відбування покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» дохід засудженого ОСОБА_7 склав 12 933,14 грн. (липень 2023 року 2953,58 грн., серпень 2023 року 7323,26 грн., вересень 2023 року 2103,92 грн., жовтень 2023 року 552,38 грн.).

Станом на 24 листопада 2023 року ОСОБА_7 відбув 2/3 строку призначеного покарання, невідбута частина покарання складає 9 місяців 16 днів.

Так, у відповідності до вимог ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Пунктами 2, 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.

Колегією суддів встановлено, що у поведінці засудженого ОСОБА_7 мають місце позитивні тенденції у виправленні, однак вищевказані обставини на час розгляду клопотання останнього не доводять, що останній став на шлях виправлення та може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що засуджений ОСОБА_7 тривалий час проходив обстеження та лікування встановленого діагнозу гепатит «С», проте матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_7 в ДУ «Крижопільський ВЦ (№113)» та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Згідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Колегією суддів враховано, що під дію ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_7 підпадав по відбуттю 2/3 строку покарання, а саме 10.05.2023 року. Проте, рішенням комісії ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)», протокол № 8 від 12 травня 2023 року йому було відмовлено в порушенні клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. На думку комісії, умовно-дострокове звільнення є передчасним, оскільки у засудженого не сформувалася соціально-визначена керована поведінка, і є ймовірність вчинення ним нових правопорушень.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установах виконання покарання.

В ході апеляційного розгляду засудженим не наведено мотивів та ґрунтовних доводів щодо підстав для задоволення апеляційної скарги.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.

Також у відповідності до вироку, в судовому засіданні ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не визнав, що суперечить вказаному в наявній в матеріалах судового провадження характеристиці з посиланням на вирок, про визнання останнім своєї вини.

Встановлено, що за вироком із ОСОБА_7 стягнуто на користь держави 490 гривень 32 копійки витрат на залучення експертів, однак у суду відсутні відомості щодо добровільної сплати останнім вказаних стягнень чи хоча б намагання засудженого частково їх сплати.

Враховуючи надану комісією установи ОСОБА_7 середню оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а також середній ризик ймовірної небезпеки для суспільства, наявність п`яти заохочень за весь період відбування покарання останнім, підтримання соціально-корисних зв`язків з рідними та знайомими, не є підставою для застосування щодо засудженого пільги передбаченої ст.81 КК України.

Разом з цим, колегією суддів враховано й те, що ОСОБА_7 уже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення як корисливих злочинів, за які відбував реальну міру покарання, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, внаслідок чого він знову вчинив нові корисливі злочини проти власності.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є законний та обґрунтований. В матеріалах провадження відсутні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу які свідчать, що процес виправлення в дійсності досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

За таких обставин, колегія суддів враховуючи викладене вважає, що на даний час підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 не має.

На думку колегії суддів поведінка засудженого може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, підтримання соціально-корисних зв`язків, працевлаштування в установі, наявність п`яти заохочень за весь період відбування покарання у даному випадку є недостатнім для доведення ним свого виправлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи наведені засудженим їх не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4