Справа № 367/3213/23
Провадження по справі № 1-кп/367/718/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000191 від 15.11.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білопілля Сумської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу з лікувального закладу, без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби) за наступних обставин.

Вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжено до 20.05.2023.

22.04.2022 молодшого сержанта ОСОБА_4 відповідно до указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 23.02.2022 №69/2022, призвано на військову службу за мобілізацією, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч. 6 ст. 2, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба під час мобілізації, на особливий період. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за мобілізацією, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Наказом командира 4 бригади оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 114мтд від 22.04.2022 молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду старшого механіка-водія 3-го взводу оперативного призначення 4-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах) даної військової частини Національної Гвардії України.

Відповідно дія Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, серед інших поширюється на військовослужбовців Національної гвардії України.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під мобілізації, на особливий період молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до наказу командира 4 бригади оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 260 від 28.09.2022 молодшого сержанта ОСОБА_4 , з 27.09.2022 до 04.10.2022 увільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку з захворюванням та направлено на лікування до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» та 05.10.2022 молодший сержант ОСОБА_4 повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ).

Однак, під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, старший механік-водій 3-го взводу оперативного призначення 4-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 2-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України молодший сержант ОСОБА_4 , під час дії воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів, та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без поважних причин, о 08 год. 00 хв., 05.10.2022 не з`явився вчасно на службу із лікувального закладу Державної установи «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по місту Києву» до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

У подальшому, 29.10.2022 солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно прибув до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, дислокованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу з лікувального закладу, без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України визнав в повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. В теперішній час щиро кається у скоєному злочині, просив суд суворо не карати.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене стосовно ОСОБА_4 в обвинувальному акті, просив визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину викладеного у даному вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні вчасно на службу з лікувального закладу, без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинив злочин передбачений ч. 5ст. 407 КК України.

Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, є військовослужбовцем Національної гвардії України, за місцем несення служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, про що свідчать: службова характеристика від 01.11.2022 заступника командира військової частини НОМЕР_1 , довідка КНП Білопільської міської ради «Білопільська міська лікарня» вих. № 11/200 від 07.04.2023 року, вимога щодо судимості та його свідчення.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставини вчиненого злочину, і даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року звернута увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК Українии стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого, можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого суд не застосовує.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речових доказів у справі немає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 369-374, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1