Справа № 303/9868/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н ЕН М У К Р А Ї Н И

07.02.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/754/23, за апеляційними скаргами захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , та захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора й продовжено строк тримання під вартою, до 11.02.2024 без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пістрялово, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні № 0000125, внесеному 22.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З ухвали суду вбачається, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

14.12.2023 у кримінальному провадженні прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обраного слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду від 28.08.2023, строком до 24.10.2023. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.10.2023 відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.12.2023 включно. У клопотанні прокурор вказує на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, що скоєне діяння, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Обґрунтовуючи клопотання прокурор посилається на продовження існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобіганню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_9 від органу досудового розслідування та суду є реальним,

-2-

оскільки він підтверджується тим, що згідно з особовою карткою Державної міграційної служби України, ОСОБА_9 22.12.2018 отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії та номер НОМЕР_1 , за допомогою якого безперешкодно може покинути територію України. Крім того, ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може застосовувати психологічний або фізичний вплив на свідка ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_14 , їх родичів з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань. Також, ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, з огляду на те, що ОСОБА_9 є раніше неодноразово судимим Мукачівським міськрайонним судом за вчинення корисливих злочинів, востаннє 19.12.2022 за ч. 4 ст.185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком. За таких обставин, враховуючи вищенаведені обставини кримінального провадження, відомостей характеризуючих особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що свідчить про нього як особу, яка маючи непогашену встановленим законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, натомість вчинив нове, умисне кримінальне правопорушення проти власності, що є підставою для продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 саме у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Окрім того, прокурор вказує на необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_10 . Зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення, є встановленими і підтвердженими ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які існують на даний час, а саме кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_10 , віднесено до особливо тяжких, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що вже може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. В обґрунтування наявності вказаного ризику прокурор звертає увагу на те, що матеріальна шкода, завдана потерпілому внаслідок вчинення правопорушення, становить 56184,35 грн, тобто є великим розміром, тому в разі доведеності вини особи у вчиненні зазначеного злочину, ОСОБА_10 зобов`язаний буде відшкодувати її в повному обсязі. Також цей ризик підтверджується і тим, що згідно з особовою карткою Державної міграційної служби України, ОСОБА_10 у різний час отримував паспорти громадянина України для виїзду за кордон, зокрема паспорти серії та номер НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , за допомогою яких безперешкодно може покинути територію України, виїхавши за її межі. Крім того, ОСОБА_10 може впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, які не допитані на даний час, а також у додатковому допиті потерпілого ОСОБА_14 щодо обставин протиправного заволодіння майном. Також, ОСОБА_10 може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ретельна підготовка та вчинення даного правопорушення проведена із залученням фізичних осіб, обвинуваченому можуть бути відомі місця зберігання таких документів та речей, засобів для їх виготовлення, які ще не долучені до кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_10 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Враховуючи вищенаведені обставини кримінального провадження, з урахуванням характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурор вважає, що існує необхідність продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

-3-

Суд встановив, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Підставами застосування запобіжного заходу визнано обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: існує ймовірність того, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебуваючи на волі, можуть переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших учасників кримінального провадження, шляхом застосування фізичного або психологічного насильства з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показань. Зокрема, обвинувачені можуть вчиняти погрози, умовляння потерпілого та свідків кримінального правопорушення, оскільки обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаючи, які склалися для них обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання можуть відшукати потерпілого та свідків кримінального правопорушення події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх змінити або відмовитись від своїх показань, а також схиляти їх до дачі неправдивих показань, що в сукупності може ускладнити повноту, всебічність судового розгляду даного кримінального провадження. Крім того, обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються. Приймаючи рішення судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 з огляду на те, що наважився на вчинення особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану під час іспитового строку, що свідчить про нього як особу, яка маючи непогашену встановленим законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, натомість вчинив нове, умисне кримінальне правопорушення проти власності, із застосуванням насильства, що характеризує його негативно, як особу схильну продовжувати злочинну діяльність. Також суд взяв до уваги характеризуючі дані про обвинуваченого ОСОБА_10 , який офіційно не працює, у нього відсутні постійна робота і джерело доходів. На підставі вищевказаного, дійшов висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду вказаного клопотання ризикам, наявність яких була встановлена судом при обранні стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, просить її скасувати. Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує у клопотанні прокурор, не доведено.

В доповненні до апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 додатково вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою та незаконною, просить її скасувати. Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує у клопотанні прокурор, відсутні, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 не має наміру переховуватись від суду, у нього не має необхідності впливати на свідків, потерпілого, та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення. Уважає за можливе визначити обвинуваченому ОСОБА_10 заставу у передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України розмірі, з огляду на те, що особисто ОСОБА_10 ніяких дій насильницького характеру до потерпілого не вчиняв та жодних погроз насильством потерпілому не висловлював. Із врахуванням наведеного, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати щодо обвинуваченого інший запобіжний захід, а у разі неможливості, визначити розмір застави.

-4-

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , вказує на незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Захисник вважає, що у клопотанні прокурора відсутнє будь-яке обґрунтування доведеності того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Звертає увагу на те, що з боку ОСОБА_9 не було і не буде жодних спроб переховування від органів досудового розслідування або суду, не було і не буде жодних дій спрямованих на знищення, приховування або спотворення будь-яких речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Дані про дії, спрямовані на вплив чи то свідків, чи потерпілого, експертів або спеціаліста з боку ОСОБА_9 також відсутні. Судом залишено поза увагою те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, проживає з сім`єю, на його утриманні двоє малолітніх дітей. З огляду на вищевказане, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ставить питання про скасування ухвали суду від 14.12.2023 та постановлення нової ухвали, якою застосувати до обвинуваченого більше м`який запобіжний захід - у виді домашнього арешту, а у разі неможливості визначити заставу в передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України розмірі. В обґрунтування апеляційної скарги захисник-адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням норм діючого КПК України, а висновки суду першої інстанції викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує на невідповідність обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки таке спростовується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, за якими відсутні відомості про здійснення ОСОБА_9 погроз в бік потерпілого. Крім того, вважає відсутність в діях ОСОБА_9 наявності таких кваліфікуючих ознак як повторність та вчинення злочину в умовах воєнного стану. При продовженні строку дії найсуворішого запобіжного заходу, суд виходив виключно з тяжкості кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_9 , що є недостатнім для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Суд належним чином не перевірив, чи заявлені прокурором ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати на момент винесення рішення. Окрім того, судом не взято до уваги наявність у ОСОБА_9 постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, а також здійснення догляду за особами похилого віку, які дають можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, який в повній мірі зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку. Разом з тим, якщо суд дійде до висновку щодо правомірності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає за доцільне визначити обвинуваченому ОСОБА_9 розмір застави, передбачений ч. 5 ст. 182 КПК України.

Апеляційні скарги розглядаються за відсутності обвинувачених, захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422-1 КПК України, не перешкоджає їх розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вказаних учасників, апеляційний суд бере до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг; заяви про відкладення розгляду апеляційних скарг не подавали; в апеляційних скаргах не порушується питання про погіршення становища обвинувачених, і від них не надходило

-5-

клопотань про бажання брати участь у розгляді апеляційних скарг; захисник ОСОБА_6 та прокурор не заперечували щодо розгляду апеляційних скарг без участі обвинувачених. Крім того, враховується заява адвоката ОСОБА_7 про можливість розгляду апеляційної скарги без її участі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, основні доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , який підтримали подану ним апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, з таких підстав.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

За приписами до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Згідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може

-6-

перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до особливо тяжких злочинів, і їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, у разі доведеності їх винуватості.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тяжкість кримінального правопорушення, а також те, що судове провадження не закінчено, учасники кримінального провадження не допитані, докази не досліджені, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших учасників кримінального провадження з метою зміни ними показань на їхню користь, у тому числі і шляхом умовляння, погроз або іншим способом, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжити те, у якому обвинувачується.

При цьому, колегія суддів бере до уваги такі факти та обставини: ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працюючий, не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого під час іспитового строку; обвинувачений ОСОБА_10 не працюючий та не має постійного джерела доходів.

Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що ризики, які слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшились, і продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання цих ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених під час судового провадження.

-7-

З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та неодноразовому продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшилися або відпали. На наявність таких даних сторона захисту не посилається і в апеляційних скаргах, та не вказувала під час їх розгляду.

У зв`язку з чим, доводи апеляційних скарг про те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, а стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані.

Колегія суддів уважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що застосований щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжний захід з урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку, у зв`язку з чим, з огляду на сукупність викладених обставин, даних про особу обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит учасників кримінального провадження, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, із чим погоджується і колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієвості кримінального провадження.

Тому, доводи апеляційних скарг про можливість застосування щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, - апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє як такі, що не дають підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, а відтак і не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження їм строку тримання під вартою.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строку тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином врахував мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для потерпілого, що у свою чергу, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості. При цьому, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких мало місце кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі і відомості про осіб обвинувачених, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

-8-

Колегія суддів також бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, у ході апеляційного розгляду не встановлено і таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає триманню їх під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та продовжив щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, однак на строк не більше ніж 60 днів.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів приймає до уваги те, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Доводи апеляційних скарг адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про те, що обвинувачений ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, проживає із сім`єю, на його утриманні двоє малолітніх дітей, апеляційний суд з урахуванням наведеного вище, відхиляє як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, а відтак і не дають підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт.

З огляду на те, що інкриміновані обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 діяння, поєднані із застосуванням насильства та погрозою застосування такого, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про неможливість визначення обвинуваченим застави, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в цій частині до задоволення не підлягають. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, що підтверджують матеріальний та фінансовий стан обвинувачених.

При оцінці доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 про те, що підозра ОСОБА_9 є необгрунтованою, апеляційний суд звертає увагу на те, що на цій стадії процесу, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, у тому числі і щодо застосування тої чи іншої норми матеріального закону, і вважає, що обставини, за яких ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, із посиланням на відповідні докази, свідчать про можливу причетність ОСОБА_9 до інкримінованого йому кримінально-карного діяння. При цьому, береться до уваги те, що обґрунтованість підозри була предметом перевірки під час досудового розслідування кримінального провадження, що нових доказів на спростування висунутої підозри стороною захисту не надано.

-9-

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і на такі сторона захисту не вказувала.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги, які подали захисники-адвокати: ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення а ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2023, щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді