Справа № 525/1394/23
Провадження № 1-кп/525/48/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2024 селище Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2023 за №0001279 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:

28.10.2023 близько 10 години 00 хвилин (більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим) ОСОБА_4 , у період воєнного стану, правомірно перебуваючи у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 , скориставшись тим, що останній спить та за його діями не спостерігає, тобто діючи таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, протиправно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «Black View А100», серійний номер: НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-23/16746-ТВ від 01.11.2023 становить 3955,20 гривень, який знаходився на тумбочці біля ліжка, та грошові кошти у розмірі 500 гривень, які знаходилися в захисному чохлі телефону, власником яких являється ОСОБА_5 .

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим довів свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна до кінця, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 4455,20 гривень.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив усі обставини скоєння кримінального правопорушення. Пояснив, що 27.10.2023 у них з потерпілим були гості, вони відпочивали, вживали алкогольні напої, коли гості пішли, вони полягали спати. 28.10.2023 він прокинувся пішов до кімнати, де спав потерпілий ОСОБА_5 та взяв його мобільний телефон. Потерпілий дозволяв йому брати телефон, для користування. Він вийняв телефон з чохла, щоб встановити в нього свою сім-картку та побачив, що в чохлі знаходяться гроші в сумі 500 грн., у нього у цей час виник умисел забрати гроші і телефон собі, він так і вчинив, забрав телефон та гроші, пішов до магазину, скупився і пішов по гостях, наміру повертатися до потерпілого та повертати йому речі у нього не було. Протягом дня на телефон неодноразово телефонували незнайомі номери, але він не відповідав, щоб ОСОБА_5 його не знайшов. Усвідомлює, що вчинив неправильно, про вчинене шкодує, обіцяє, що більше такого не повториться, просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні надав покази аналогічні до фабули обвинувачення, пояснив, що 28.10.2023 він прокинувся та виявив, що відсутній його телефон та гроші, які були у чохлі телефону в сумі 500 грн. Він відразу зрозумів, що їх взяв ОСОБА_4 , тому декілька разів їздив до останнього, але він не виходив до нього, телефонував, але ніхто не відповідав. Він дійсно дозволяв ОСОБА_4 користуватися телефоном, але не дозволяв забирати його, грошей він обвинуваченому не давав. Повідомив, що шкода завдана кримінальним правопорушенням йому відшкодована у повному обсязі, претензій до обвинуваченого він не має, просив суд суворо ОСОБА_4 не карати, вважав, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Оскільки фактичні обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності позицій учасників судового розгляду немає, їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за доцільне не досліджувати доказів стосовно цих обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Допитавши обвинуваченого та потерпілого, покази яких повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті, дослідивши матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали досудової доповіді, судом достовірно встановлено наступне.

Своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, що є кваліфікуючою ознакою скоєного, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, його дії вірно кваліфіковані за цією статтею Кримінального кодексу України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, щиро розкаявся в скоєному, публічно вибачився, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, повністю відшкодував завдані збитки, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує вік обвинуваченого, його майновий стан, мету та мотиви вчинення кримінального правопорушення, позицію потерпілого, який просив суворо обвинуваченого не карати, матеріали досудової доповіді, згідно якої орган пробації вважав за можливе виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, те, щоб покарання не було для обвинуваченого «непосильним тягарем» у розумінні практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Беручи до уваги викладене вище, суд приходить до переконання, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та з метою запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, слід призначити йому покарання у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Обрані обвинуваченому вид та міра покарання, за переконанням суду, відповідають не тільки тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованими та будуть відповідати цілям покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили судом не встановлено, відповідних клопотань під час судового розгляду прокурором не заявлено.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

По справі маються витрати на залучення експерта в сумі 956 грн. за проведення судової експертизи (а.с. 58), які відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Суд вирішує питання про речові докази у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 100 КПК України. Одночасно із вирішенням питання про долю речових доказів, суд вирішує питання про скасування арештів накладених під час досудового розслідування, у порядку ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 100, 176-179, 349, 369-371, 373-376, 394, 395 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31.10.2023 на телефон марки «Black View А100» чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 - після набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: телефон марки «Black View А100» чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який поміщений на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, після набрання вироком законної сили повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень.

Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1