№566/1285/23
№ 1-кс/566/64/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року смт.Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

у складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 06.03.2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносноОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В клопотанні прокурора ставиться питання про продовження строку тримання під вартоюОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою суду від 29 листопада 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосованозапобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор». Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 27 січня 2024 року.

Прокурор стверджує, що на даний час ризики заявлені при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які існували станом на 29 листопада 2023 року, тобто на момент обрання запобіжного заходу Млинівським районним судом Рівненської області не зменшилися та продовжують існувати.

Зокрема, ризик переховуватися від суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та будучи на волі може переховуватись задля уникнення відповідальності, оскільки санкція ч.4 ст.408 КК України передбачає безальтернативну міру покарання - позбавлення волі строком від 5 до 12 років.

Ризик незаконного впливу на свідків обґрунтовується тим, що на даний час не проведено допит свідків в судовому провадженні, а тому ОСОБА_4 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватися зі свідками та координувати їхні спільні дії з метою надання вигідних для нього показів.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_4 у період з 2014 по 2021 роки неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи, що судове провадження у даній справі триває, а зазначені ризики не зменшилися та продовжують існувати, існує необхідність у продовженні строків тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав та просив продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив обрати йому запобіжний захід у виді застави.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив клопотання прокурора задовольнити частково, визначивши обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вирішуючи дане клопотання, суд вважає його обґрунтованим та таким що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, судом за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою, за положеннями ч.1 ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років. Даний факт свідчить про існування ризику переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності в умовах воєнного стану, який на теперішній час діє в Україні. Не дивлячись на те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з тим, крім тяжкості покарання, яке загрожує останньому, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Крім того, щодо нього скеровані ще два обвинувальні акти до суду, що свідчить про можливість продовження злочинної діяльності в разі перебування на волі.

Суд також вважає, що прокурором доведено наявність ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе координувати їх спільні дії та схиляти до надання потрібних показань. Суд враховує, що свідки в даному кримінальному провадженні на даний час не допитані.

Вказані вище обставини свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід, а тому суд дійшов до обгрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи обвинуваченого та його захисника про можливість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави, суд дійшов висновку про те, що вони не узгоджуються з матеріалами справи, а тому є необгрунтованими.

Так, частиною 8 статті 176 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто лише тримання під вартою. Таким чином, клопотання про застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі альтернативного запобіжного заходу у виді застави, задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437- 442 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного,

керуючись ст. ст. 177 - 178, 183, 331, 336 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 06.03.2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 (шістдесят) днів - задовольнити.

Продовжитиобвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, військовозобов`язаному, військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , не одруженому, на утриманні якого неповнолітніх, непрацездатних осіб та осіб похилого віку немає, не депутату, неодноразово судимому, строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів з утриманням в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з 15 години 30 хвилин 25 січня 2024 року.

Визначити дату закінчення дії ухвали - 15 година 30 хвилин 24 березня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1