НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29 листопада 2023 року Справа № 322/1209/23 Провадження № 1-кс/322/220/23

Слідчий суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2023 за №0000114, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

29.11.2023 до суду надійшло вищезазначене клопотання з проханням застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні з приводу кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.

В обґрунтування клопотання зазначено таке.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06 серпня 2023 року, приблизно о 14 годині 28 хвилин, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Теrrano» реєстраційний номер НОМЕР_2 (іноземна реєстрація), здійснював рух по проїзній частині автодороги між с. Іванівське та смт. Новомиколаївка Запорізького району Запорізької області, від смт. Новомиколаївка у напрямку с. Іванівське. В салоні вказаного автомобіля в якості пасажира перебував ОСОБА_8 .

В цей же час, по проїзній частині вказаної автодороги у зустрічному йому напрямку здійснював рух автомобіль «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 на чорному фоні, під керуванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В салоні вказаного автомобіля в якості пасажирів перебували ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Під час руху у вказаному напрямку, по задимленій від горіння сухої трави місцевості, водій ОСОБА_5 , маючи технічну можливість уникнути ДТП, продовжуючи свій рух прямо, діючи з злочинною недбалістю, змінив напрямок свого руху вліво, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з вищевказаним автомобілем «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 на чорному фоні, під керуванням водія ОСОБА_9 .

Своїми діями водій ОСОБА_5 , порушив вимоги п. п. 10.1, 12.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких:

- п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 12.2: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги».

Невиконання водієм ОСОБА_5 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 на чорному фоні, ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому голівки правої променевої кістки без зміщення, що кваліфікується, як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 на чорному фоні, ОСОБА_13 , отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої важкої ЧМТ, забою головного мозку 3 ст. з багатоуламковими переломами кісток лицьового черепа, кісток основи черепа, геморагічними забоями головного мозку, скальпованою раною лобної ділянки зліва, які кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Nissan Теrrano», реєстраційний номер НОМЕР_2 (іноземна реєстрації) ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження з якими був госпіталізований до травматологічного відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР, де 29.08.2023 від тромбоемболії дрібних гілок легеневої артерії, що призвело до розвитку інфаркт-пневмонії, гострої легенево-серцевої недостатності, помер під наглядом лікарів.

Тим самим встановлена достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілого та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може, бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або, обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 : може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме - злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Крім того, ОСОБА_5 усвідомлює те, що вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотний характер, оскільки шкода, яка була завдана потерпілим, не може бути усунена та наступили тяжкі наслідки.

Досудове слідство по вказаному кримінальному провадженні ще триває та маючи можливість вільно пересуватись, та вільно залишати місце дислокації військової частини підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати проведенню досудового розслідування, шляхом залишення місця свого фактичного перебування, тим самим призвести до необґрунтованого затягування проведення досудового розслідуванні, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, що дає підстави вважати, що у разі не застосування запобіжного заходу неможливо запобігти зазначеним ризикам.

При обранні запобіжного заходу необхідно взяти до уваги те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, зможе вплинути на обставини, які згідно зі ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме, після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та встановлення повних анкетних даних, відомостей щодо місць проживання та контактних номерів телефонів потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, шляхом незаконного впливу на них, шляхом погроз, вмовляння тощо може схилити останніх давати неправдиві показання відносно обставин кримінального правопорушення, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, варто враховувати й те, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого про явку до органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджання ним кримінальному провадженню іншим чином, наприклад впливати на швидкість проведення досудового розслідування (затягувати його проведення) мотивуючи неможливістю своєї явки будь яким чином, що являється ризиком, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з вищенаведених підстав.

Захисник та підозрюваний у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу, посилаючись на необґрунтованість ризиків у клопотанні та відсутність зазначених у клопотанні ризиків.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та захисника, а також дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною другою статті 194 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується наступними доказами:

- протоколом огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) від 06.08.2023;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , від 07.08.2023;

- протоколами допитів потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 ;

- висновком експерта № 1462п від 25.08.2023, згідно з яким ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому голівки правої променевої кістки без зміщення, що кваліфікується, як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

- висновком експерта № 1527п від 19.09.2023, згідно з яким ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої проникаючої важкої ЧМТ, забою головного мозку 3 ст. з багатоуламковими переломами кісток лицьового черепа, кісток основи черепа, геморагічними забоями головного мозку, скальпованою раною лобної ділянки зліва, які кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя;

- висновком експерта № 457 від 25.09.2023, згідно з яким ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження з якими був госпіталізований до травматологічного відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР, де 29.08.2023 від тромбоемболії дрібних гілок легеневої артерії, що призвело до розвитку інфаркт-пневмонії, гострої легенево-серцевої недостатності, помер під наглядом лікарів. Враховуючи вищенаведене та за відсутності передуючих травм, виражених хворобливих змін кровоносних судин у ОСОБА_8 , можна вважати, що між спричиненою потерпілому травмою і його смертю від тромбоемболії легеневої артерії існує прямий причинно-наслідковий зв`язок;

- висновком експерта від 01.11.2023№ СЕ-19/108-23/12463-IT;

- висновком експерта від 03.11.2023 № СЕ-19/108-23/12461-IT;

- висновком експерта від 08.11.2023 № СЕ-19/108-23/12462-IT;

- висновком експерта від 01.09.2023 № СЕ-19/108-23/13031-IT;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 16.11.2023.

Водночас, виходячи з положень ч. 2 ст. 194 КПК України, наявність обґрунтованої підозри без доведення ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, не є достатнім для застосування запобіжного заходу.

За твердженням прокурора, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Твердження про те, що маючи можливість вільно пересуватись, та вільно залишати місце дислокації військової частини, підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати проведенню досудового розслідування, шляхом залишення місця свого фактичного перебування, слідчим суддею визнається необґрунтованим.

Так, слідчим суддею з`ясовано, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування жодного разу не ухилився від явки на виклик слідчого або прокурора, що було підтверджено під час розгляду клопотання прокурором.

Отже, існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеним. При цьому, прокурором не обґрунтовано, яким чином застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання може завадити особі переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Твердження у клопотанні про можливість ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків та потерпілих, шляхом погроз, вмовляння тощо з метою схиляння останніх до дачі неправдивих показань відносно обставин кримінального правопорушення, слідчим суддею визнається необґрунтованим, оскільки до клопотання не додано жодних матеріалів, що характеризують особу підозрюваного, з яких можливо було б припускати його схильність до відповідних дій. До того ж, на момент розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу свідки та потерпілі по кримінальному провадженню вже були допитані.

Отже, існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеним.

Існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у клопотанні обґрунтовується можливістю ОСОБА_5 перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого про явку до органу досудового розслідування та суду, що по суті повторює доводи, наведені в обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, недоведеність яких вже встановлена.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак не доведено обставину, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, що є обов`язковою підставою для постановлення ухвали про відмову в застосуванні запобіжного заходу.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. 177-179, 193, 194 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

1.Відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 .

2. Повний текст цієї ухвали оголошено судом 04 грудня 2023 року о 09год. 15хв.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1