Справа № 522/7174/23
Провадження № 1-кп/522/1903/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000522 від 24.03.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, не одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 25.08.1993 та свідоцтва про право на спадщину за законом №2-4584 від 11.06.1998, на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 . У зазначеній квартирі ОСОБА_10 мешкав сам, спадкоємців не мав, однак 13.10.2018, перебуваючи у реанімаційному відділені КУ «Міська клінічна лікарня №1», розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 5, помер, про що згідно відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, складено запис №11557 від 08.11.2018 про смерть ОСОБА_10 .

Відповідно до ст.ст. 1277, 1278 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Таким чином, квартира АДРЕСА_2 за відсутності спадкоємців ОСОБА_10 повинна була перейти у власність територіальної громади м. Одеси.

Разом з тим, у ОСОБА_5 , який у невстановлений слідством спосіб дізнався про перебування ОСОБА_10 у надважкому стані після ДТП у реанімаційному відділенні КУ «Міська клінічна лікарня №1», та розуміючи можливість настання смерті останнього у будь-який час, у змові з іншими невстановленими слідством особами виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння шляхом шахрайства квартирою АДРЕСА_2 , з використанням завідомо підроблених офіційних документів, з подальшою легалізацією цього майна. Задля реалізації злочинного умислу ОСОБА_5 у змові з іншими невстановленими слідством особами, у достеменно невстановлені досудовим розслідування час та місці, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розробив злочинний план, який полягав у здобутті та подальшому використанні заздалегідь підроблених офіційних правовстановлюючих документів, безпосередньому заволодінні об`єктом нерухомого майна шляхом реєстрації права власності за собою, вжитті заходів на укриття злочинів, подальшої легалізації майна, одержаного злочинним шляхом, та отримання грошових коштів від реалізації цього нерухомого майна добросовісному набувачу, як кінцевої мети запланованих злочинів. Виконуючи роль безпосереднього виконавця запланованих злочинів, діючи узгоджено з невстановленими слідством особами, у невстановлений слідством час, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому слідством місці та від невстановленої слідством особами отримав завідомо підроблений офіційний документ, який повністю не відповідає дійсності договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , начебто зареєстрований на Одеській Муніципальній біржі, серії та номер Н-00145/97 від 01.11.1999 року та укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . Приступивши до безпосередньої реалізації злочинного плану, направленого на заволодіння чужим нерухомим майном, ОСОБА_5 спільно та узгоджено з іншими невстановленими слідством особами, 22.12.2018 звернувся до комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» (ЄДРПОУ №42107749), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , до якого від імені ОСОБА_5 подано заяву № 31954035 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо виникнення права власності у ОСОБА_5 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.12.2018 о 15 год. 59 хв. та сформовано друковану форму заяви державним реєстратором ОСОБА_11 . З метою незаконної державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 , державному реєстратору ОСОБА_11 подано серед інших документів завідомо підроблений офіційний документ, який повністю не відповідає дійсності договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , начебто зареєстрований на Одеській Муніципальній біржі, серії та номер Н-00145/97 від 01.11.1999 року та укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . На підставі наданого пакету документів, 28.12.2018 державний реєстратор комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» ОСОБА_11 , будучи введеним в оману щодо справжності поданих для державної реєстрації права власності документів, прийняв рішення № 44900894 за заявою № 31954035 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу та здійснив реєстраційну дію, виконавши у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за № 29715923 про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 з присвоєнням реєстраційного номеру об`єкту нерухомого майна № 101.

У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України, ОСОБА_5 , діючи у змові з іншими невстановленими слідством особами, фактично набув формально законного права власності на зазначену квартиру, тобто співучасниками вчинено всі необхідні дії, спрямовані на заволодіння чужим нерухомим майном шляхом обману (шахрайство).

Таким чином, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у змові з іншими невстановленими слідством особами, реалізуючи спільний злочинний намір, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного, особистого збагачення, заволодів шляхом обману (шахрайство), з використанням завідомо підроблених офіційних документів, правом власності на чуже майно - квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_10 та після його смерті на підставі ст.ст. 1277, 1278 Цивільного кодексу України повинна перейти у власність територіальної громади м. Одеси, чим завдано матеріальної шкоди Одеській міській раді у розмірі ринкової вартості вказаного майна в сумі 947587 гривень, яка більше ніж у шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, встановлений згідно п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV, п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України на момент вчинення злочину та згідно примітки 4 ст. 185 КК України є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Крім того, задля виконання злочинного умислу та досягнення злочинної мети у вигляді заволодіння шляхом обману правом власності на чуже майно - квартирою АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , виконуючи роль безпосереднього виконавця злочинів, діючи узгоджено з невстановленими слідством особами, у невстановлений слідством час, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому слідством місці отримав від невстановленої слідством особи завідомо підроблений офіційний документ, який повністю не відповідає дійсності договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , начебто зареєстрований на Одеській Муніципальній біржі, серії та номер Н-00145/97 від 01.11.1999 року та укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_5 , попередньо отримавши від невстановленої слідством особи вищезазначений завідомо підроблений офіційний правовстановлюючий документ, діючи у змові з іншими невстановленими слідством особами, 22.12.2018 під час подачі відповідної заяви № 31954035 та подальшої реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на квартиру АДРЕСА_2 за собою, умисно використав його за наступних обставин. ОСОБА_5 у змові з іншими невстановленими слідством особами 22.12.2018 звернувся до комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» (ЄДРПОУ №42107749), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , до якого від імені ОСОБА_5 подано заяву № 31954035 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо виникнення права власності у ОСОБА_5 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.12.2018 о 15 год. 59 хв. та сформовано друковану форму заяви державним реєстратором ОСОБА_11 . З метою незаконної державної реєстрації права власності за собою, державному реєстратору ОСОБА_11 серед інших документів подано ОСОБА_5 , у змові з іншими невстановленими слідством особами, завідомо підроблений офіційний документ, який повністю не відповідає дійсності договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , начебто зареєстрований на Одеській Муніципальній біржі, серії та номер Н-00145/97 від 01.11.1999 року та укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 . На підставі наданого пакету документів, 28.12.2018 державний реєстратор комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» ОСОБА_11 , прийняв рішення № 44900894 за заявою № 31954035 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу та здійснив реєстраційну дію, виконавши у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за № 29715923 про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 з присвоєнням реєстраційного номеру об`єкту нерухомого майна № 101.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи спільно з іншими невстановленими слідством особами, розуміючи, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , начебто зареєстрований на Одеській Муніципальній біржі, серії та номер Н-00145/97 від 01.11.1999 року та укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , повністю не відповідає дійсності, умисно використав зазначений завідомо підроблений документ, подавши його 22.12.2018 державному реєстратору ОСОБА_11 з метою реєстрації у ДРРП права власності на квартиру АДРЕСА_2 за собою.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підробленого документа.

Крім того, продовжуючи реалізацію злочинного умислу ОСОБА_5 , вживаючи спільно з іншими невстановленими слідством особами неправомірних заходів, спрямованих на укриття вчиненого злочину щодо заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_2 , у невстановлений слідством час, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленому слідством місці отримав від невстановленої слідством особи завідомо підроблені офіційні правовстановлюючі документи, які повністю не відповідають дійсності «Технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 08.01.2019, видавник: ФОП ОСОБА_12 » та «Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна № 00801/19, виданий 08.01.2019», з метою удаваного поділу об`єкту нерухомості - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , на окрему квартиру меншої площі за тією ж адресою під АДРЕСА_5 , використавши вищевказані завідомо підроблені документи за наступних обставин. ОСОБА_5 діючи у змові з іншими невстановленими слідством особами, 10.01.2019 звернувся до комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» (ЄДРПОУ №42474669), розташованого за адресою: м. Одеса, проспект Адміральський, 33-А, де останнім подано заяву № 32130378, яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно о 13 год. 35 хв. та сформовано друковану форму заяви державним реєстратором ОСОБА_13 , про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо виникнення права власності у ОСОБА_5 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , а також заяву № 32130463, яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно о 13 год. 38 хв. та сформовано друковану форму заяви державним реєстратором ОСОБА_13 , про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо виникнення права власності у ОСОБА_5 на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 . З метою укриття раніше вчинених злочинів щодо протиправного заволодіння об`єктом нерухомості - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , та унеможливлення накладення заходів забезпечення у кримінальному провадженні шляхом її удаваного поділу на два нових об`єкти нерухомості та реєстрації на них права власності за ОСОБА_5 , державному реєстратору ОСОБА_13 подано серед інших документів завідомо підроблені офіційні документи, які повністю не відповідають дійсності - «Технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 08.01.2019, видавник: ФОП ОСОБА_12 » та «Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна № 00801/19, виданий 08.01.2019». На підставі наданих ОСОБА_5 , у змові з іншими невстановленими слідством особами вищевказаних завідомо підроблених офіційних документів, державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_14 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_7 , 16.01.2019 прийняв два рішення, а саме: 1) № 45074399 за заявою № 32130378 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу та здійснив реєстраційну дію, виконавши у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за № 29874646 про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , з присвоєнням реєстраційного номеру об`єкту нерухомого майна № 101; 2) № 45073433 за заявою № 32130463 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з відкриттям розділу та здійснив реєстраційну дію, виконавши у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за № 29874186 про реєстрацію за ОСОБА_5 права власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , з присвоєнням реєстраційного номеру об`єкту нерухомого майна № 101, тобто, в ході здійснення реєстраційних дій державним реєстратором ОСОБА_14 , на підставі наданих ОСОБА_5 у змові з іншими невстановленими слідством особами вищевказаних завідомо підроблених офіційних документів виникло два об`єкти нерухомості, що утворилися у результаті поділу об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером № 101, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_5 , а саме: 1) квартира загальною площею 37,4 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; 2) нежитлове приміщення загальною площею 14.8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи у змові з іншими невстановленими слідством особами, розуміючи, що «Технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 08.01.2019, видавник: ФОП ОСОБА_12 » та «Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна № 00801/19, виданий 08.01.2019», повністю не відповідають дійсності, використав зазначені завідомо підроблені офіційні правовстановлюючі документи, які подано 10.01.2019 державному реєстратору ОСОБА_13 , з метою удаваного поділу об`єкту нерухомості квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , та незаконної реєстрації права власності за ОСОБА_5 на квартиру меншої площі під АДРЕСА_5 за тією ж адресою.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підробленого документа.

Крім того, 23.01.2019 року, більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 разом з іншими невстановленими слідством особами, прибули до нотаріальної контори приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_8 , де ОСОБА_16 у якості продавця вчинив два правочини з нерухомим майно, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, шляхом укладення із покупцем ОСОБА_17 двох договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 1) квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 37,4 кв.м., житловою площею 15 кв.м., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_15 та зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 6 від 23.01.2019 року, згідно якого ОСОБА_17 придбав у ОСОБА_5 зазначену квартиру за домовленістю сторін за 448800,00 (чотириста сорок вісім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок; 2) нежитлового приміщення АДРЕСА_9 , загальною площею 14,8 кв.м., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_15 та зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій під № 7 від 23.01.2019 року, згідно якого ОСОБА_17 придбав у ОСОБА_5 зазначене приміщення за домовленістю сторін за 118400,00 (сто вісімнадцять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи у змові з іншими невстановленими слідством особами, розуміючи, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка після смерті ОСОБА_10 повинна перейти у власність територіальної громади м. Одеси, отримано внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, одночасно вчинив два правочини з цим нерухомим майном, внаслідок яких отримав грошові кошти у загальній сумі 567200 гривень, якими у подальшому розпорядився на свій власний розсуд

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України (в редакції від 10.11.2015 № 770-VIII), за кваліфікуючими ознаками: вчинення правочину з іншим майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 провину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 4 ст. 190 ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України, визнав повністю та у скоєному щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні вказаних злочинів повністю доведена.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочинів, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах; за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа, та за ч. 1 ст. 209 КК України, як вчинення правочину з іншим майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, не встановлено.

З урахуванням сукупності вищезазначених обставин, які суд визнає, пом`якшуючими, при обранні ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, вважає за можливе застосувати до нього дію ст.ст. 75; 76 ч. 1 п. 1, 2; ч. 3 п. 2 КК України, оскільки її виправлення і перевиховання можливі без ізоляції від суспільства.

Згідно п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину; у такому випадку посилатися на статтю 69 КК України не потрібно з наведенням у вироку відповідних мотивів, а також враховуючу схожу правова позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 01 листопада 2018 року у справі № 753/12073/15-к (провадження № 51-2250 км 18), згідно якої позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене лише у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане зі службовим становищем підсудного або із зайняттям ним певною діяльністю).

Оскільки ОСОБА_5 на час вчинення злочину, проведення досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді, не обіймав ніяких посад та не займався жодною діяльністю, пов`язаних з учиненими кримінальними правопорушеннями, а був та є військовим пенсіонером, до нього не може бути застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, яке є обов`язковим.

Цивільний позов Одеської міської ради про стягнення матеріальної шкоди задовольнити, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні злочинів повністю доведена.

Згідно пунктів 8 та 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

На підставі ч. 11 ст. 182 КПК України, враховуючи бажання обвинуваченого та застодавця, звернути заставу на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 368-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 209 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, та без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, та без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На підставі ст. 77 КК України, додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не призначати.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , у вигляді застави, змінити на особисте зобов`язання, до вступу вироку в законну силу, після чого скасувати.

На підставі ч. 11 ст. 182 КПК України звернути заставу в сумі 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень, які були сплачені відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду від 03.04.2023 року за підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання вироку в частині майнових стягнень на рахунок визначений потерпілим.

Цивільний позов Одеської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Одеської міської ради матеріальну шкоду у розмірі 142387 (сто сорок дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 33334 (тридцять три тисячі триста тридцять чотири) гривні 20 копійок.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2023 року скасувати.

Скасувати арешт з квартири з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101, за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири з реєстраційним номером майна 34491282 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 . департамент міського господарства Одеської міської ради, що розташована за адресою: АДРЕСА_10 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:

01.11.23