Справа № 461/2991/23
Провадження № 1-кс/461/6156/23
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу

07.11.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові клопотання старшої слідчої відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України щодо підозрюваної

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, згідно клопотання зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000570 від 02 грудня 2021 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 3 ст. 362 КК України,

встановив:

Слідчим управлінням ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000570 від 02 грудня 2021 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 3 ст. 362 КК України.

Старша слідча відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Львівської обласної прокуратури, звернулась до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , покликаючись на те, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 3 ст. 362 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідча також вказує на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрювана ОСОБА_7 ухиляється від органу досудового розслідування та виконання процесуальних обов`язків, її місцезнаходження невідоме.

Згідно клопотання, під час розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснила перетин державного кордону України 31 жовтня 2022 року через пункт пропуску «Шегині» Львівської області, на транспортному засобі марки «Ауді» р.н.з. НОМЕР_1 , вже будучи у статусі підозрюваної та отримавши клопотання про обрання запобіжного заходу, і на даний час в Україну не поверталася.

02.12.2022 ОСОБА_7 оголошено у розшук та досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000570 від 02 грудня 2021 року за підозрою ОСОБА_7 зупинено до встановлення місцезнаходження підозрюваної.

Постановою від 01.11.2023 року ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_7 своїх обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідча просить обрати підозрюваній ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо запобігти вищенаведеним ризикам.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з мотивів наведених у ньому.

Захисники підозрюваної, кожен окремо, у ході розгляду клопотання проти задоволення такого заперечили з мотивів необґрунтованості. Зокрема, вказали про відсутність даних про належне оповіщення підозрюваної щодо проведення процесуальних дій, неналежну процедуру скерування їй документів, недотримання процедури оголошення у міжнародний розшук, а також невідповідність процесуальних рішень та дій слідчого та прокурора КПК України. З цього приводу подали письмові заперечення, які просили врахувати при ухваленні рішення.

Дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали та заслухавши доводи прокурора і захисників, виходячи з мотивів наведених нижче, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, чинне кримінальне процесуальне законодавство дозволяє вирішувати питання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного за наявності умов визначених у ч. 6 ст. 193 КПК України.

Перевіркою наявності наведених умов та дотримання відповідної процедури встановлено наступне.

11 жовтня 2022 року старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст. 362 КК України.

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 08.11.2021 та 07.12.2021;

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 16.06.2022, відповідно до якого вилучено документи щодо руху коштів на рахунку банківської картки НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «КБ Приватбанк» на ім`я ОСОБА_7 ;

-протоколом огляду від 25.07.2022 документів щодо руху коштів на рахунку банківської картки НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «КБ Приватбанк» на ім`я ОСОБА_7 ;

-протоколом за результатами проведення НСРД «контроль за вчиненням злочину» від 10.01.2022;

-протоколом за результатами проведення НСРД «аудіо-, відеоконтроль особи» від 10.01.2022;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

11 жовтня 2022 року старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 складено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави та його було вручено ОСОБА_7 , про що свідчить розписка про отримання копії даного клопотання та повістка про виклик до слідчого.

Однак, ОСОБА_7 до слідчого не з`явилась та у подальшому здійснила перетин державного кордону України 31 жовтня 2022 року через пункт пропуску «Шегині» Львівської області, на транспортному засобі марки «Ауді» р.н.з. НОМЕР_1 , і на даний час в Україну не поверталася.

02.12.2022 ОСОБА_7 оголошено у розшук та досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000570 від 02 грудня 2021 року за підозрою ОСОБА_7 зупинено до встановлення місцезнаходження підозрюваної

27.04.2023 кримінальне провадження №0000570 від 02 грудня 2021 року за підозрою ОСОБА_7 відновлено та винесено постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 5 ст. 27, ч.3 ст.362 КК України.

27.04.2023 року старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 362 КК України.

Проведеними у провадженні слідчими (розшуковими) та іншими процесуальними діями, зокрема з пояснень ОСОБА_10 , яка являється свекрухою ОСОБА_7 встановлено, що підозрювана за місцем фактичного проживання та реєстрації відсутня та покинула територію України від початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України та введенням військового стану.

Орган досудового розслідування вказує, що ОСОБА_7 проживає у АДРЕСА_2 .

Крім цього під час розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснила перетин державного кордону України 31 жовтня 2022 року через пункт пропуску «Шегині» Львівської області, на транспортному засобі марки «Ауді» р.н.з. НОМЕР_1 , вже будучи у статусі підозрюваної та отримавши клопотання про обрання запобіжного заходу, і на даний час в Україну не поверталася.

Слідчим суддею встановлено, що подане клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. ст. 9 КПК України).

Зважаючи на наведене, вважаю за можливе провести розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у відсутності підозрюваного.

При цьому, враховую те, що в межах даного кримінального провадження, виходячи з категорії злочину (ступеня його тяжкості), до участі у провадженні залучено захисників, які приймають участь у розгляді клопотання. Наведене вказує на дотримання у межах даного кримінального провадження необхідних гарантій забезпечення права на захист.

Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Органом досудового розслідування, за викладених у повідомленні про підозру обставин, дії підозрюваної кваліфікуються за ч. 5 ст.27, ч. 3 cт. 362 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування засвідчується долученими до матеріалів клопотання доказами зібраним в процесі досудового розслідування, які досліджені та перевірені слідчим суддею. При цьому, обсяг і зміст наведених доказів підтвердження обґрунтованості підозри, є достатнім, у тому числі для переконання стороннього спостерігача у тому, що підозрюваним могло бути вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення.

За висновком слідчого судді, зробленим на підставі повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження обставин, які є підставою для звернення з даним клопотанням, на даній стадії органом досудового розслідування у достатній мірі наведено факти та доводи обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у скоєнні правопорушення, яке їй інкримінується, а також доведені ризики у даному кримінальному провадженні.

Аналіз представлених доказів об`єктивно пов`язують підозрюваного з інкримінованим злочином, на даному етапі досудового розслідування, та свідчить про виправданість подальшого розслідування, а також висунення звинувачення (пред`явлення підозри).

При цьому, ухвалюючи дане судове рішення та наводячи відповідні мотиви, оцінюючи обставини встановлені в ході розгляду клопотання, виходячи з його змісту, зокрема наявності відповідних ризиків, враховую те, що системний аналіз норм чинного КПК України дає підстави для висновку про те, що застосування до ухвал слідчого судді про обрання запобіжного заходу в порядку передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду.

Крім того, розглядаючи подане клопотання, враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В ході розгляду клопотання встановлено, що мають місце достатньо обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_7 умисно переховується від слідства та суду на території іншої держави, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, встановлені у ході розгляду клопотання обставини свідчать про те, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, тобто підозра у даному кримінальному провадженні є обґрунтованою.

Таким чином, встановлено необхідність та наявність законних підстав для обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, обставини наведені вище вказують на те, що обрання підозрюваній більш м`якого запобіжного заходу може перешкодити об`єктивному проведенню досудового розслідування кримінального провадження, в тому числі і перешкоджатиме проведенню з підозрюваною відповідних процесуальних дій та не зможе нівелювати наведених вище ризиків.

У ході розгляду клопотання встановлено, що на даний час підозрювана знаходиться на території іншої країни і переховується від органів досудового розслідування, у останньої можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, підозрювана, перебуваючи на волі, має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Наведені ризики також вказують на наявність законних підстав для обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо заперечення клопотання, також враховую наступне.

Відомості щодо сімейного становища підозрюваної, її стану здоров`я та членів її сім`ї повинні враховуватись при вирішенні питання застосування запобіжного заходу у її безпосередній присутності. Водночас, слідчий суддя приймає дані стосовно особи підозрюваної та її сімейного становища, зокрема те, що відомостей які свідчать про неможливість застосування до неї запропонованого запобіжного заходу в ході розгляду клопотання не встановлено.

Слід також відзначити, що позиція сторони захисту щодо неналежного скерування процесуальних документів підозрюваній є доволі суперечливою, адже з одного боку захисники вказують на неухильне дотримання КПК України слідчим та прокурором під час скерування документів підозрюваній, в тому числі із застосування процедури яка очевидно займе досить тривалий проміжок часу (доручення про надання міжнародної правової допомоги, погодження та виконання цих доручень з органами виконавчої влади та правоохоронними органами тощо), а з іншого боку підозрювана вже понад рік обізнана про свій процесуальний статус та про наявність даного кримінального провадження, але не звернулась належним чином до органу досудового розслідування із повідомленням про усі наявні контактні дані, які дозволять її оперативно та своєчасно повідомляти про процесуальні дії.

Слідчий суддя не ставить під сумнів необхідність ретельного та неухильного дотримання положень КПК України під час проведення досудового розслідування, водночас зазначає, що відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Не можна не відзначити, що сторона захисту наводячи доводи стосовно необхідності відновлення досудового розслідування, не може не усвідомлювати те, що достатньо обмежені його строки у даному кримінальному провадженні, за відсутності підозрюваної та об`єктивної неможливості проводити з нею відповідні процесуальні дії може призвести до недотримання і невиконання наведених вище завдань кримінального провадження, а також недотримання положень наведених у ч. 2 ст. 9 КПК України, згідно яких прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, адже у випадку відновлення досудового розслідування за наявності обставин які перешкоджають його об`єктивному проведенню може призвести до закінчення таких строків, що суперечитиме наведеним положенням КПК України.

Слідчому судді надана постанова про оголошення міжнародного розшуку підозрюваної, яка на даний момент є чинною та не скасована.

Надана слідчому судді практика інших судів та слідчих суддів першої та апеляційної інстанції, з точки зору КПК не має прецедентного характеру. Що ж стосується постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 лютого 2022 року (Справа № 991/3440/20), то вона стосувалася дослідження питання безпідставної відмови у можливості оскарження судового рішення судом апеляційної інстанції, а отже цей висновок не можна вважати достатньо релевантним до цієї справи в контексті оцінки дотримання процедури оголошення у міжнародний розшук.

Водночас, у цій же постанові наведено, що процедура, передбачена у ч. 6 ст. 193 КПК, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу. Об`єднана палата вважає, що такий імперативний обов`язок покладено на слідчого суддю, суд саме з метою дотримання прав та законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого на участь у судовому розгляді та реалізації відповідних прав.

У даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Стосовно доводів сторони захисту щодо недотримання процедури оголошення у міжнародний розшук слід також відзначити наступне.

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони захисту про те, що ототожнення такого порядку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з дозволом на затримання особи з метою приводу є неприпустимим, оскільки розгляд клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу здійснюється в іншому порядку в закритому судовому засіданні за участю прокурора, судом перевіряються інші (відмінні) підстави і обставини, а також ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу має інші правові наслідки та терміни дії, ніж ухвала про застосування запобіжних заходів.

Водночас, у даному випадку не вирішується питання про дозвіл на затримання, а розглядається клопотання про застосування запобіжного заходу, а також не ставиться під сумнів можливість учасників провадження оскаржувати відповідне процесуальне рішення у апеляційному порядку.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного можливе у разі якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук. Отже, положення ч. 6 ст. 193 КПК України не зобов`язують при вирішення питання про обрання запобіжного заходу доводити факт перебування особи у міжнародному розшуку, йдеться лише про оголошення в міжнародний розшук.

Положення КПК України не містять вичерпних критеріїв з приводу того, якими саме доказами або засобами доказування має бути доведено, що особа перебуває у розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України.

Винесена уповноваженою особою на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення розшуку оперативним підрозділом.

Так за змістом статті 2 Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу, її цілями є:

(1) забезпечувати та підтримувати найширшу взаємну допомогу між усіма органами кримінальної поліції в межах законодавства різних країн та в дусі Загальної декларації прав людини;

(2) створювати та розвивати всі інституції, які можуть ефективно сприяти попередженню та припиненню загальнокримінальних злочинів.

У свою чергу, наявність або відсутність у вказаній організації відомостей про розшук певної особи, ще не свідчить, що особа не перебуває в міжнародному розшуку, оскільки компетентні органи країни мають можливість звертатись напряму до інших країн відповідно до інших чинних міжнародних угод про співпрацю.

Міжнародна організація кримінальної поліції Інтерпол дає змогу ефективно супроводжувати процес міжнародного розшуку та здійснювати криміналістичне, інформаційне, аналітичне, організаційне, методичне забезпечення такої діяльності. Водночас, міжнародне співробітництво країн у галузі кримінального процесу не обмежується виключно цією організацією.

Відсутність інформації у організації Інтерпол про розшук певної особи не свідчить про те, що та чи інша особа не оголошена у міжнародний розшук.

Положення Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої спільним наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України № 3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 не регулює питання оголошення осіб у міжнародний розшук. Так, згідно п.1 даної Інструкції, вона визначає порядок використання Державним бюро розслідувань, Державною кримінально-виконавчою службою України, Державною міграційною службою України, Державною митною службою України, Державною прикордонною службою України, Державною фіскальною службою України, Національним антикорупційним бюро України, Національною поліцією України, Службою безпеки України, органами прокуратури України (далі - правоохоронні органи України) інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол (далі - інформаційна система Інтерполу) з метою міжнародного співробітництва з Генеральним секретаріатом Інтерполу, Комісією з контролю файлів Інтерполу (далі - органи Інтерполу), національними центральними бюро Інтерполу іноземних держав (далі - НЦБ іноземних держав), органами та підрозділами правоохоронних органів іноземних держав (далі - компетентні органи іноземних держав) та міжнародними установами, з якими Інтерпол уклав договори щодо обміну даними (далі - міжнародні установи). Положення цієї Інструкції застосовуються до інших органів державної влади у випадках, передбачених законодавством.

Отже, дана Інструкція фактично визначає порядок практичної взаємодії наведених вище органів, а не сам порядок оголошення у міжнародний розшук.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Також, слідчий суддя вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо того, що чинний КПК містить обмеження стосовно можливості вирішення питання застосування запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, з огляду на наступне.

Прямої заборони з приводу обрання запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України після зупинення досудового розслідування чинний КПК не містить.

Водночас, згідно положень ст. 280 КПК України, досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо:

1) підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком;

2) оголошено в розшук підозрюваного;

2-1) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування;

3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва;

4) наявні об`єктивні обставини, що унеможливлюють подальше проведення досудового розслідування в умовах воєнного стану;

5) уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та підозрюваним надано письмову згоду на проведення такого обміну. Рішення про зупинення досудового розслідування з цієї підстави оскарженню не підлягає.

До зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.

Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

У даному випадку обрання запобіжного заходу підозрюваному в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України є процесуальною дією яка очевидно спрямована на встановлення місцезнаходження підозрюваного, адже як наведено вище, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Тобто наведена процесуальна дія фактично є етапом між встановленням місця знаходження підозрюваного, доставкою його до слідчого судді для розгляду питання застосування запобіжного заходу, що може супроводжуватись вирішенням питання про відновлення досудового розслідування, оскільки після належного встановлення місцезнаходження підозрюваного перестають існувати обставини, що стали підставою для зупинення досудового розслідування.

Виходячи з наведеного, слідчим суддею відхиляються доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для задоволення клопотання.

Беручи до уваги вагомість наявних доказів, того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, зважаючи на особу підозрюваної, яка переховується від органів досудового розслідування та перебуваючи на волі може вчинити спробу знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, а також враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, приходжу до висновку, що обставини визначені ст. 177 КПК України, у світлі наявних даних про особу підозрюваної та характеру вчинення злочину, у якому вона підозрюється, є обґрунтованими, оскільки підтверджуються наявними матеріалами, як і доведено інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України.

З урахуванням наведеного, оцінивши наявні у клопотанні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, приходжу до висновку про необхідність обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним встановленим у справі ризикам, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що, відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, можливе після затримання особи, яка перебувала у міжнародному розшуку, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до місця кримінального провадження, має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід у присутності підозрюваного, обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 193, 194, 196 КПК України,

ухвалив:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч.6 ст.193 КПК України, після затримання оголошеної у міжнародний розшук особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Відповідно до ч.4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору відділу Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1