У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000148.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2023 року у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000148 відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, накласти арешт на масляний радіатор марки «Gorenje» моделі «OR2300SRM».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор вказує на те, що у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000148, за письмовою заявою підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий отримав згоду на вилучення речового доказу масляного радіатору, марки «Gorenje», моделі «OR2300SRM», тобто вказане майно є тимчасово вилученим майном.

За наведених обставин, з урахуванням положень ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, прокурор вважає, що у разі не звернення слідчого з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно та не накладення на нього арешту, вказане майно, відповідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України, має бути повернуто особі, у якої воно вилучене, тобто підозрюваному ОСОБА_6 .

Прокурор звертає увагу на те, що порушене у клопотанні слідчого питання щодо обмеження у користуванні та розпорядженні майном стосується саме підозрюваного ОСОБА_6 , а передача майна потерпілій ОСОБА_7 , на відповідальне зберігання, здійснено з метою поновлення її прав та сприяння у здійсненні повноважень власника щодо володіння та користування своїм майном.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

В провадженні СВ відділення поліції № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.04.2023 р. до відділення поліції № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява ОСОБА_7 про притягнення до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які, в умовах воєнного стану, в період з 24.03.2022 р. по 21.03.2023 р., з території її домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , таємно викрали комплект літньої резини в кількості 4 шт. на автомобіль «Hyndai Sonata», вартістю 13 200 грн., електростример «Crosser», вартістю 1 500 грн., кутову шліфувальну машинку «Odwerk», та два газові балони.

03.05.2023 р. підозрюваний ОСОБА_6 добровільно видав слідчому масляний радіатор, який він, на початку травня 2022 року викрав з приміщення будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , який оглянутий та вилучений слідчим.

В ході досудового розслідування встановлено, що власником вилученого майна є ОСОБА_7 , а фактичним володільцем ОСОБА_6 .

Постановою слідчого від 03.05.2023 р. вказаний масляний радіатор марки «Gorenje», моделі «OR2300SRM» визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 .

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на масляний радіатор, який на праві власності належить ОСОБА_7 , з метою попередження втрати, знищення, приховування перетворення або відчуження майна, вилученого у підозрюваного ОСОБА_6 , шляхом заборони користування та розпоряджання ним.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора, слідчий суддя, врахувавши положення ст. ст. 93, 100, 167, 170 КПК України, зазначив, що масляний радіатор не є тимчасово вилученим майном, в розумінні ч. 2 ст. 167 КПК України, а отриманий органом досудового розслідування добровільно, у порядку передбаченому ст. 93 КПК України, при цьому, вилучене майно належить потерпілій та передано їй на відповідальне зберігання, та не підлягає поверненню ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 173 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Разом з цим, слідчим та прокурором не доведено та слідчим суддею не встановлено достатніх підстав, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно.

Як убачається з матеріалів клопотання про арешт майна, у провадженні слідчого відділу ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що в період часу 24.03.2022 р. по 21.03.2023 р., невідомі особи, в умовах воєнного стану, з території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 викрали певне майно. У вказаному кримінальному провадженні встановлено особу, яка ймовірно вчинила кримінальне правопорушення, яким є ОСОБА_6 , і, який 03.05.2023 р., маючи статус підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, добровільно видав слідчому масляний радіатор марки «Gorenje», моделі «OR2300SRM», який він, на початку травня 2022 року викрав з приміщення будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 03.05.2023 р. масляний радіатор марки «Gorenje», моделі «OR2300SRM» визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7

04.05.2023 р. слідчий звернувся до Снігурівського районного суду Миколаївської області з клопотанням про накладення арешту на масляний радіатор марки «Gorenje», моделі «OR2300SRM», з метою його збереження, шляхом заборони ОСОБА_6 користування та розпорядження цим майном.

З клопотання слідчого не вбачається обставин, які б виправдовували потреби досудового розслідування в обмеженні права власності потерпілої ОСОБА_7 , оскільки фактично слідчий просив накласти арешт на майно з метою обмеження права підозрюваного ОСОБА_6 на користування та розпоряджання ним.

Зі змісту заяви ОСОБА_6 від 03.05.2023 р. на ім`я заступника начальника слідчого відділу ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області вбачається, що ОСОБА_6 добровільно видає для огляду та подальшого вилучення масляний радіатор марки «Gorenje», моделі «OR2300SRM», який він, на початку травня 2022 року, викрав з приміщення будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , тобто не обмежував доступ до нього.

Отже, прокурор та слідчий не довели, що існують будь-які ризики того, що вказане майно може бути приховуване, пошкоджено, зіпсоване, знищене, перетворено або відчужено з боку підозрюваного ОСОБА_6 .

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а тому доводи викладені в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено, тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000148 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ____________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3