Справа № 541/1647/23
Провадження № 1-кп/541/201/2023
У Х В А Л А

15 травня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого в режимі відеоконференці ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні ї в залі суду міста Миргород Полтавської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307 від 17.03.2023 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ст. 126-1 КК України, який затверджений в установленому законом порядку.

13.05.2023 ухвалою судді вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання на 15.05.2023.

Під час підготовчого судового засідання прокурор зазначив, що кримінальне провадження підсудне Миргородському міськрайонному суду Полтавської області, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства. Просив суд призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Також, підтримав надане ним клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки є підстави вважати, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ст. 126-1 КК України; наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення, з урахуванням обставин кримінального провадження не зменшились та не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Заперечуючи проти задоволення клопотання вказував, що він не має наміру ухилятися від суду, впливати на свідків та потерпілих.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вважав за можливе призначити справу до судового розгляду та заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу тримання під вартою. Зазначив, що ризики, наведені в клопотанні, є необґрунтованими та недоведеними. ОСОБА_4 будучи неодноразово судимим та в ході досудового розслідування не вчиняв дії, спрямовані на ухилення від слідства та суду. Вважає, що відсутні підстави для застосування найбільш суворого запобіжного заходу та просить обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не пов`язаний із позбавленням волі.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в підготовче засідання не з`явилися, подали заяви про проведення засідання без їхньої участі.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Підстав для закриття кримінального провадження, для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Кримінальне провадження підсудне Миргородському міськрайонному суду Полтавської області. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 до судового розгляду.

Зазначений судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито, обмеження щодо цього передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України відсутні.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді є наступним: прокурор, обвинувачений, захисник, потерпілі.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Частиною ч. 1 ст. 316 КПК України передбачено, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Вирішуючи клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Статтею 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких віднесено і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, стаття 177 КПК України встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність постійного місці роботи тощо.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися втому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Необхідно зазначити, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, враховує тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ст. 126-1 КК України, найтяжче з яких є тяжким злочином, за скоєння якого передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26.04.2023 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід тримання під вартою, термін якого закінчується 17.05.2023.

Стороною обвинувачення було доведене існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у скоєнні кримінального проавопорушення в період відбуття покарання за раніше скоєний злочин, підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, за скоєння найтяжчого з яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, будучи не обмежений рамками запобіжного заходу, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спотворити речі, які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Суд вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, може реально спонукати його до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду. Отже більш м`який запобіжний захід, а ніж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам.

Таким чином, вказані ризики наразі є реальними та триваючими, тому вони виключають можливість зміни запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , на інший, більш м`який запобіжний захід, оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує усталену практику ЄСПЛ, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» та «Летельє проти Франції», зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р., згідно якої питання обґрунтованості тривалості тримання під вартою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних його обставин. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Відповідно до практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи думку обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, суд бере до уваги підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватими, та з метою забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а також за відсутності вагомих підстав для скасування або зміни запобіжного заходу на більш м`який, та відсутності відомостей щодо неможливості подальшого перебування обвинувачених під вартою, суд дійшов висновку про доцільність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався неодноразово та діє на даний час. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_4 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого.

Зважаючи на вищенаведені обґрунтування суд не знаходить підстав для обрання до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 199, 314 - 316, 369, 392, 394, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ст. 126-1 КК України на 17 год.00 хв. 15 травня 2023 року.

Викликати для участі в судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілих.

Зобов`язати сторону обвинувачення забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення, з метою реалізації права сторони захисту на їх допит перед незалежним та неупередженим судом.

Про час розгляду справи повідомити учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Черевки Миргородського району Полтавської області, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, на утриманні нікого не маючого, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ст. 126-1 КК України, продовжити запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 липня 2023 року включно.

Копію цієї ухвали для виконання негайно направити начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» .

Копію цієї ухвали для відому вручити прокурору яким ініційовано розгляд відповідного клопотання, обвинуваченому та потерпілому.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1