1-кп/205/87/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00003863 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий ріг Дніпропетровської області, громадянина України, українець, маючого середню освіту, неодруженого, малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого Зорька А

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 11.12.2019 року, приблизно о 23 год. 00 хв. (більш точний час не встановлено) та особа, відносно якої виділені з кримінального провадження №1-кп/205/444/22 матеріали та яку оголошено в розшук згідно ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2022 року (далі особа, відносно якої виділені матеріали з кримінального провадження), знаходились у дворі будинку АДРЕСА_2 , де побачили поблизу під`їзду № 6 припаркований автомобіль марки «ВАЗ», моделі «210990» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Знаходячись у вище вказаний час і місці, ОСОБА_3 та особа, відносно якої виділені матеріали з кримінального провадження, вступили в попередню змову, спрямовану на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме, автомобілем марки «ВАЗ», моделі «210990» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 . Після цього, співучасники злочину ОСОБА_3 та особа, відносно якої виділені матеріали з кримінального провадження, розподілили між собою ролі злочинної діяльності таким чином, що особа, відносно якої виділені матеріали з кримінального провадження, йде до автомобіля та проникає в нього, а ОСОБА_3 знаходиться на відстані від вказаного автомобіля та спостерігає за навколишнім середовищем з метою, за необхідності, попередити особу, відносно якої виділені матеріали з кримінального провадження, про можливе викриття незаконного заволодіння транспортним засобом. Так, 12.12.2019 року, приблизно о 03.00 год., знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , спостерігаючи за навколишньою обстановкою, реалізуючи свій вказаний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, за попередньою змовою спільно з особою, відносно якої виділені матеріали з кримінального провадження, який переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження скла заднього правого вікна, проник в салон автомобіля марки «ВАЗ», моделі «210990» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , та, знаходячись в салоні автомобіля марки «ВАЗ», моделі «210990» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , особа, відносно якої виділені матеріали з кримінального провадження, не маючи ключа запалювання, шляхом замикання дротів, привів двигун у дію і в супереч волі потерпілого ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_3 почав рух по вулицям міста Дніпра, тим самим, співучасники злочину розпорядились казаним автомобілем на власний розсуд. Таким чином, незаконно заволодівши транспортним засобом марки ВАЗ», моделі «210990» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 та особа, відносно якої виділені матеріали з кримінального провадження, завдали своїми спільними діями потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 55704 гривень 37 копійок.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро покаявся, та суду пояснив, що дійсно він разом з співучасником злочину, а саме, з особою, відносно якої виділені матеріали з кримінального провадження, 11.12.2019 року, приблизно о 23 год. 00 хв. знаходився у дворі будинку № 45 по вулиці Данили Галицького в місті Дніпро, де побачили поблизу під`їзду № 6 припаркований автомобіль марки «ВАЗ», моделі «210990» сірого кольору, та він з вищевказаною особою вступив в попередню змову, спрямовану на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Після цього, вони розподілили між собою ролі таким чином, що особа, відносно якої матеріали виділені з кримінального провадження, йде до автомобіля та проникає в нього, а він, ОСОБА_3 , знаходиться на відстані від вказаного автомобіля та спостерігає за навколишнім середовищем з метою попередити співучасника, на випадок, якщо будуть йти люди, які можуть побачити як вони вчиняють злочин. Після чого, 12.12.2019 року, приблизно о 03.00 год., знаходячись у дворі за вищевказаною адресою, він, ОСОБА_3 , почав спостерігати за навколишньою обстановкою, а особа, відносно якої виділені матеріали з кримінального провадження, підійшов до вказаного транспортного засобу та, шляхом пошкодження скла заднього правого вікна, проник в салон автомобіля, та, знаходячись в салоні автомобіля, шляхом замикання дротів, привів двигун у дію. Обвинувачений пояснив, що після того, як двигун автомобіля прийшов у дію, він підштовхнув автомобіль, та швидко сів на переднє пасажирське сидіння біля водія, після чого почали рух по вулицям міста Дніпра.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості такими, що вірно відображають фактичні обставини даної справи, у зв`язку із чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину.

Необхідно зазначити, що в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 289 КК як умисні дії, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно. Наявність кваліфікуючої ознаки повторність у діях обвинуваченого ОСОБА_3 обґрунтовується органом досудового розслідування з огляду на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003091 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним раніше кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК, направлено для розгляду по суті до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Проте, встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним раніше кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК не завершено. До того ж стороною обвинувачення не було надано суду вирок, яким би ОСОБА_3 було визнано винуватим та засуджено за вчинення іншого корисливого злочину.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Положеннями ст. 62 Конституції України гарантується, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

А тому, суд дійшов обґрунтованого висновку, що така кваліфікуюча ознака як «повторність» не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

У зв`язку з недоведеністю під час судового розгляду, суд вважає за необхідне виключити зі змісту формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України посилання на те, що ОСОБА_3 вчинив вказане кримінальне правопорушення повторно.

Разом з тим, виключення ознаки повторності не впливає на правову кваліфікацію його дій саме за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки інших доведених обставин достатньо для кваліфікації його дій за цією нормою закону.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.

Відсутні обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, не працевлаштований, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується позитивно.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. ст. 75 та 76 КК України, встановивши йому іспитовий строк.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову автотоварознавчу експертизу № 21/12.2./455 від 18.12.2019 року, витрати на яку складають 628,04 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 628,04 грн. (шістсот двадцять вісім гривень 04 коп.), витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 21/12.2./455 від 18.12.2019 року.

Речові докази:

-Ключи від замку запалення із блоком сигналізації від автомобіля марки «ВАЗ», моделі «210990», д.н.з. НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ», моделі «210990», д.н.з. НОМЕР_3 на ім.»я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_4 , автомобіль марки «ВАЗ», моделі «210990», сірого кольору, два державні номерні знака НОМЕР_3 металеві, що передано під зберігальну розписку власнику ОСОБА_6 вважати повернутими за належністю;

-Мобільний телефон «Samsun» (imeil 1: НОМЕР_5 , imeil 2: НОМЕР_6 , що переданий під зберігальну розписку ОСОБА_3 - вважати повернутим за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1