Провадження № 1-кс/202/6076/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 10.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000182, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених с.1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що відділом слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000182, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 10.06.2022 за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Нагляд за додержанням законів на досудовому розслідуванні у формі процесуального керівництва забезпечується групою прокурорів Дніпропетровської обласної прокуратури.

У порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, слідчий вважає доведеним, що співучасники кримінальних правопорушень ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 та ОСОБА_6 умисно, задля досягнення єдиної злочинної мети незаконного збагачення при скоєнні кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, всупереч ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР (зі змінами), а також ст. 14 Закону України Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 № 863 (зі змінами), у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 22.05.2023, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, незаконно, з невстановленого органами досудового розслідування джерела, з метою збуту, придбали: речовини масою 1,3991 г, 1,4852г, 0,6876 г, 1,5480 г, 1,5444 г, 1,5488 г, які містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, маса якої у речовинах становить 0,3002 г, 0,2850 г, 0,1361 г, 0,3621 г, 0,3744 г, 0,3330 г відповідно, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами) віднесена до списку 2 таблиці ІІ «Психотропні речовини, обіг яких обмежено», та які незаконно, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою подальшого збуту, залишив зберігати у невстановленому органами досудового розслідування місці до 24.05.2023, що охоплювалося єдиним злочинним умислом співучасників кримінального правопорушення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 а також сприяло досягненню єдиного злочинного результату.

Продовжуючи діяти протиправно, задля досягнення єдиної злочинної мети незаконного збагачення при скоєнні кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , відповідно до розподілених функцій та ролей, 24.05.2023 о 14:21 год., знаходячись біля транспортного засобу автомобілю марки «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, у свою чергу, знаходився на ділянці місцевості біля буд. №194 по вул. Михайла Куйбишева у м. Синельникове Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за грошові кошти, у сумі 22 000,00 гривень, незаконно, збув особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_12 , раніше незаконно придбані ним: речовини масою 1,3991 г, 1,4852г, 0,6876 г, 1,5480 г, 1,5444 г, 1,5488 г, які містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, маса якої у речовинах становить 0,3002 г, 0,2850 г, 0,1361 г, 0,3621 г, 0,3744 г, 0,3330 г відповідно.

Грошові кошти, у сумі 22000,00 гривень, отримані від незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежений, - метамфетамін, співучасники кримінального правопорушення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 залишили собі відповідно до спільного плану злочинної діяльності.

У подальшому, у той же день 24.05.2023 особа під вигаданими анкетними даними ОСОБА_12 добровільно видав працівникам поліції придбані нею у співучасників злочину ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 речовини масою 1,3991 г, 1,4852г, 0,6876 г, 1,5480 г, 1,5444 г, 1,5488 г, які містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, маса якої у речовинах становить 0,3002 г, 0,2850 г, 0,1361 г, 0,3621 г, 0,3744 г, 0,3330 г відповідно.

Умисні дії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб, а також незаконному збуті психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч. 2 ст. 307 КК України.

Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свою злочинну діяльність, вчиняючи злочин повторно, співучасники кримінальних правопорушень ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 та ОСОБА_6 умисно, задля досягнення єдиної злочинної мети незаконного збагачення при скоєнні кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, всупереч ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР (зі змінами), а також ст. 14 Закону України Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 № 863 (зі змінами), у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 08.06.2023, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, незаконно, з невстановленого органами досудового розслідування джерела, з метою збуту, придбали: речовина масою 9,4095 г, яка містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, маса якого складає 4,3547, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами) віднесена до списку 2 таблиці ІІ «Психотропні речовини, обіг яких обмежено», та які незаконно, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою подальшого збуту, залишив зберігати у невстановленому органами досудового розслідування місці до 13.06.2023, що охоплювалося єдиним злочинним умислом співучасників кримінального правопорушення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 а також сприяло досягненню єдиного злочинного результату.

Продовжуючи діяти повторно, задля досягнення єдиної злочинної мети незаконного збагачення при скоєнні кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , відповідно до розподілених функцій та ролей, 13.06.2023 о 14:29 год., знаходячись біля транспортного засобу автомобілю марки «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, у свою чергу, знаходився на ділянці місцевості біля буд. №194 по вул. Михайла Куйбишева у м. Синельникове Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за грошові кошти, у сумі 22 100,00 гривень, незаконно, повторно збув особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_13 , раніше незаконно придбану ним речовину масою 9,4095 г, яка містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, маса якого складає 4,3547.

Грошові кошти, у сумі 22100,00 гривень, отримані від незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежений, - метамфетамін, співучасники кримінального правопорушення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 залишили собі відповідно до спільного плану злочинної діяльності.

У подальшому, у той же день 13.06.2023 особа під вигаданими анкетними даними ОСОБА_13 добровільно видав працівникам поліції придбану нею у співучасників злочину ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 речовину масою 9,4095 г, яка містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, маса якого складає 4,3547.

Умисні дії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин з метою збуту, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також незаконному збуті психотропних речовин вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч. 2 ст. 307 КК України.

Не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи свою злочинну діяльність, вчиняючи злочин повторно, співучасники кримінальних правопорушень ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 та ОСОБА_6 умисно, задля досягнення єдиної злочинної мети незаконного збагачення при скоєнні кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, всупереч ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 № 62/95-ВР (зі змінами), а також ст. 14 Закону України Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 № 863 (зі змінами), у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 26.06.2023, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, незаконно, з невстановленого органами досудового розслідування джерела, з метою збуту, придбали: кристалічну речовину бежевого кольору масою 8,0884 г, яка містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, маса якого складає 4,1866 г, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із змінами) віднесена до списку 2 таблиці ІІ «Психотропні речовини, обіг яких обмежено», та які незаконно, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою подальшого збуту, залишив зберігати у невстановленому органами досудового розслідування місці до 29.06.2023, що охоплювалося єдиним злочинним умислом співучасників кримінального правопорушення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 а також сприяло досягненню єдиного злочинного результату.

Продовжуючи діяти повторно, задля досягнення єдиної злочинної мети незаконного збагачення при скоєнні кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , відповідно до розподілених функцій та ролей, 29.06.2023 о 18:06 год., знаходячись біля транспортного засобу автомобілю марки «Рено», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, у свою чергу, знаходився на ділянці місцевості біля буд. №194 по вул. Михайла Куйбишева у м. Синельникове Дніпропетровської області, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за грошові кошти, у сумі 24 000,00 гривень, незаконно, повторно збув особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_13 , раніше незаконно придбану ним кристалічну речовину бежевого кольору масою 8,0884 г, яка містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, маса якого складає 4,1866 г.

Грошові кошти, у сумі 24000,00 гривень, отримані від незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежений, - метамфетамін, співучасники кримінального правопорушення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 залишили собі відповідно до спільного плану злочинної діяльності.

У подальшому, у той же день 29.06.2023 особа під вигаданими анкетними даними ОСОБА_13 добровільно видав працівникам поліції придбану нею у співучасників злочину ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 кристалічну речовину бежевого кольору масою 8,0884 г, яка містять у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, - метамфетамін, маса якого складає 4,1866 г.

Умисні дії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин з метою збуту, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також незаконному збуті психотропних речовин вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч. 2 ст. 307 КК України.

За сукупністю вчиненого умисні дії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфікуються за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України саме ОСОБА_14 є:

-протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 22.05.2023;

-висновок експерта № СЕ-19/104-23/18564-НЗПРАП від 05.06.2023;

-протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 14.06.2023;

-висновок експерта № СЕ-19/104-23/20312-НЗПРАП від 30.06.2023;

-протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 30.06.2023;

-висновок експерта № СЕ-19/104-23/22036-НЗПРАП від 06.07.2023;

-протоколи проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ;

-протоколи оглядів;

-протоколи допиту свідків у кримінальному провадженні;

-речові докази, інші докази в їх сукупності.

Свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу, немає.

В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених пп. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_14 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що підтверджується репутацією самого підозрюваного, якого на підставі достатніх вагомих доказів повідомлено про підозру у скоєнні умисного, тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_14 у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останньої від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Підозрюваний ОСОБА_14 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме: на теперішній час органами досудового розслідування злочинну діяльність підозрюваного ОСОБА_14 викрито не в повній мірі, повідомлено про підозру не за всіма фактами скоєних кримінальних правопорушень, оскільки здійснюється збір доказів, що також свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_14 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у т.ч. предмети кримінальних правопорушень проти власності, знаряддя їх скоєння.

Підозрюваний ОСОБА_14 може незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, а саме: будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження, своїми порадами та вказівками підозрюваного ОСОБА_14 може допомогти особам, яких органами досудового розслідування ще не встановлено та до кримінальної відповідальності не притягнуто ухилитися від притягнення до кримінальної відповідальності, що, як наслідок, потягне за собою можливість отримання підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_14 більш м`якого покарання.

Така поведінка підозрюваного перешкоджає завданням кримінального провадження, а саме: забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Підозрюваний ОСОБА_14 може вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення, що також підтверджується репутацію самого підозрюваного:

достовірно обізнаний про форми та методи викриття та документування злочинної діяльності, має навички ретельного маскування своєї злочинної діяльності, конспірації, розуміє, що на теперішній час документування способу його життя органами досудового розслідування припинено.

Особливу увагу слід приділити тому факту, що у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2101-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжено, триває.

Тримання підозрюваного ОСОБА_14 під вартою у даному провадженні є виправданим, оскільки з боку сторонніх наглядачів, населення наявний суспільний інтерес до розгляду цього провадження. який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом «Поваги до свободи особистості», що знайшло своє відображення в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, у тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовими позиціями, викладеними в рішеннях ЄСПЛ у справах «Лєтельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

В кожному випадку, як підкреслює Європейський Суд з прав людини, суд за своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Прошу суд звернути увагу, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зважаючи на тяжкість, специфіку, суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_14 , на підставі ч.4 ст.183 КПК України прошу суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у вказаному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги викладене, доцільно застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і таким чином запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_14 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на інших підозрюваних (у т.ч. осіб, який на теперішній час до кримінальної відповідальності не притягнуто), у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_15 клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Та враховуючи суспільну небезпеку вчинених злочинів, які пов`язані з обігом особливо небезпечних наркотичних та психотропних засобів та речовин, та обігом вогнепальної зброї,просили не визначати заставу.

Захисник ОСОБА_5 , заперечувала проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що зазначені в клопотанні ризики є недоведеними та формальними, ґрунтуються лише на припущеннях.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав доводи свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, дослідивши доводи клопотання та надані докази на його обґрунтування, вважає, доведеним що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України, які, відповідно до ст..12 КК України, є тяжкими злочинами, та передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Так, з доданих матеріалів клопотання вбачається, що підозра достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 15.03.2023; висновком експерта СЕ-19/104-23/10455-БЛ від 17.04.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/10457-БЛ від 10.04.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 19.04.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/14646-БЛ від 22.05.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/14642-БЛ від 09.05.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/14650-БЛ від 30.05.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 05.05.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/16771-НЗПРАП від 08.06.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/16769-НЗПРАП від 29.05.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 10.05.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/16763-БЛ від 31.05.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 22.05.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/18564-НЗПРАП від 05.06.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 14.06.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/20312-НЗПРАП від 30.06.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 30.06.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/22036-НЗПРАП від 06.07.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ; протоколами оглядів; протоколами допиту свідків у кримінальному провадженні; речовими доказами, та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Відповідно до протоколу про затримання ОСОБА_6 , підставою затримання зазначено затримання на місці вчинення кримінального правопорушення.

Оцінюючи ризики, слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий та прокурор,

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, та передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, слідчий суддя враховує, введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний контроль за процесуальною поведінкою підозрюваного.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що органом досудового розслідування інкримінується підозрюваному вчинення цілої низки тяжких злочинів. Сторона обвинувачення зазначає, що на теперішній час органами досудового розслідування проводяться слідчі дії по відшуканню доказів злочинної діяльності підозрюваного ОСОБА_6 .. На час звернення з клопотанням збір всіх доказів не завершений, що створює загрозу того, що підозрюваний ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у т.ч. предмети кримінальних правопорушень проти власності, знаряддя їх скоєння.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваного, незаконно впливати на свідків, підтверджується тим, що підозрюваний будучі знайомим зі свідками, може шляхом вмовлянь, погроз чинити вплив на них, щоб останні змінили свої показання, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Так, підозрюваному інкриміновано вчинення ні одного а цілої низки епізодів злочинної діяльності. Він не працює і не має постійного доходу.

Слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри, тому що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається по суті пред`явленого обвинувачення, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

Слідчий суддя також враховує доводи підозрюваного та його захисника, викладені на його користь, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню встановлених процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПКУкраїни .

Щодо стану здоров`я підозрюваного, стороною захисту не надано доказів, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватись під вартою та проходити курс лікування в умовах спеціалізованої установи.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя наголошує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, пов`язаних зі збутом наркотичних засобів, зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу. При цьому, виходячи зі змісту повідомлення про підозру вказана кількість збутих наркотичних засобів та збутих бойових припасів є значною. Переміщення бойових припасів з зони бойових дій на іншу територію України в умовах військового стану, та очевидний дефіцит озброєння та бойових припасів, суттєво впливає на ступінь громадської безпеки громадянського суспільства.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Аналогічні висновки викладені й у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», де вказано, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79).

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено, що будь-який інший запобіжний захід , окрім тримання під вартою,не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування .

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з урахуванням особи підозрюваного, суд вважає за можливе визначити підозрюваному відповідний розмір застави.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та тяжкістю інкримінованих йому діянь, а також наслідками, які вони могли спричинити.

Враховуючи тяжкість інкримінованих підозрюваному злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також у сфері незаконного обігу зброї та боєприпасів, тим більше в умовах воєнного стану, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки, його майновий та сімейний стан, та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, слідчий суддя вважає,що за доцільно визначити підозрюваному заставу в розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 402 600 (чотириста дві тисячі шістсот) грн. 00 коп. На думку слідчого судді, застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним, покладених на неї обов`язків.

Окрім того, у разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Таким, чином клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят днів) по 17 вересня 2023 року включно.

Встановити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, заставу у розмірі 150 (сто п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 402 600 (чотириста дві тисячі шістсот) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця перебування;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на підозрюваного строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 17.09.2023 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1