ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 632/153/22 Номер провадження 11-кп/814/888/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селі Верхня Орілька Первомайського району Харківської області, громадянина України, з професійно - технічною освітою, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, раніше судимого ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції

захисника - адвоката ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 24 листопада 2021 року, тобто з дня його затримання, зарахувавши у строк відбування покарання час знаходження під вартою до ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор».

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду ОСОБА_6 вчинив злочин за таких обставин.

Так, 23 листопада 2021 року між першою і другою годинами ОСОБА_6 знаходився в квартирі АДРЕСА_3 , де разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_9 вживав алкогольні напої.

Під час розпивання спиртного ОСОБА_9 почала дорікати ОСОБА_6 в його небажанні докласти зусиль у вирішенні побутових питань.

У зв`язку із цим між обвинуваченим та ОСОБА_9 відбулася сварка, в ході якої у ОСОБА_6 на ґрунті особистої неприязні виник умисел на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи із особистої неприязні, наніс ОСОБА_9 множинні удари кулакамами в область голові, шиї, тулубу, верхніх та нижніх кінцівках, після чого припинив свої злочинні дії.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_9 настали тілесні ушкодження голови та шиї , тулуба , верхніх , нижніх кінцівок .

Вночі ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла від двох розривів переднього листка очеревини (брижі тонкого кишковика), розвитку травматичного гемоперетонеуму (1800,0 мл), які ускладнилися розвитком геморогічного шоку, внаслідок спричиненої їй ОСОБА_6 закритої тупої травми тулуба.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

Апеляційний перегляд вироку здійснюється за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 .

Адвокат в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити ОСОБА_6 покарання , визначивши його у вигляді семи років шести місяців позбавленні волі.

На переконання принесено апеляції вказує , що обвинувачений в суді першої інстанції не оспорював фактичні обставини злочину , свою провину визнав , розкаявся, попросив вибачення у потерпілого, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Обвинувачений в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

На переконання принесеної апеляції вказує на ряд процесуальних порушень , допущених під час досудового розслідування , зокрема відсутність печатки прокуратури на обвинувальному акті та деяких інших процесуальних документах , відсутність в матеріалах даних , які послугували підставою для внесення відомостей до ЄРДР , його показів.

Вказує , що за вказаних обставин , суд повинен був повернути обвинувальний акт під час підготовчого судового засідання , проте вказаного рішення не прийняв.

Також обвинувачений вказує , що в даному провадженні наявні підстави для призначення покарання йому на підставі ст. 69-1 КК України .

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник апеляційні скарги підтримали та просили задовольнити з наведених в них підстав.

Прокурор заперечувала з приводу задоволення апеляційних скарг.

Мотиви суду

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг , колегія судді приходить до таких висновків.

Згідно ст.404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі.

Фактичні обставини по справі в апеляційних скаргах не оспорюються, не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів відповідно до положень статті 404 КПК України. Провадження розглянуто в порядку статті 349 КПК України.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів вважає не обґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого , який неодноразово судимий та вчинив злочин через незначний проміжок часу після звільнення у зв`язку із відбуттям строку покарання , обставину , яка пом`якшує покарання - повне визнання вини , обставину , що її обтяжує - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та дійшов до обґрунтованого висновку , що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції без суспільства.

Підстав для застосування положень ст. 69-1 КК України чи призначення меншого строку покарання , колегія суддів не вбачається.

Якихось нових обставин, що не були враховані судом першої інстанції, в апеляціях не наводиться.

Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доводи апеляції обвинуваченого про невідповідність обвинувального акту положенням процесуального законодавства чи допущених під час досудового розслідування процесуальних порушень та необхідність з цих підстав призначення нового судового розгляду , під час апеляційного перегляду вироку суду не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376,404,405,407,409,419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення , а вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3