Номер провадження: 11-сс/813/1094/23
Справа № 522/9367/23 1-кс/522/2920/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2023 року про відмову в задоволенні його скарги на бездіяльність слідчого ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, в порядку ст. 303 КПК України, звернувся зі скаргою ОСОБА_6 , в якій просить визнати незаконною бездіяльність слідчого ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення за його заявою від 03.05.2023 року. Зобов`язати слідчого ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області внести відомості про злочин на підставі його заяви від 03.05.2023 року до ЄРДР та надати заявнику витяг з реєстру.

Ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява ОСОБА_6 не містить відомостей про вчинення злочину, а містить власне міркування заявника, що якісь невідомі особи труять його, підкидаючи отруту, радіоактивні та хімічні сполуки до продуктів харчування, використовують заборонені законом прилади, ним особисто неодноразово на вулицях різних міст України було помічено раніше незнайомих йому осіб, які таємно проводять відеозйомку, щоб у подальшому дискредитувати його як незаконослухняну, непорядку та неохайну особу, його життя та здоров`я піддається підступному зовнішньому впливу, а тому він вимушений їздити по Україні, нікого не інформуючи про свої цілі, наміри та маршрути тощо. Вказаних даних недостатньо для ствердження, що вчинено злочин, передбачений КК України. Більш конкретних даних заява ОСОБА_6 про злочин не містить.

Тому слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його скаргу, зобов`язати слідчого ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області внести відомості про злочин на підставі його заяви від 03.05.2023 року, зазначивши що його заява про вчинення кримінального правопорушення містила всі необхідні відомості були достатніми для внесення в ЄРДР відомостей про вчинення злочину.

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, незважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, при цьому, заявник надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи неявку учасників процесу в судове засідання, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що вона вищенаведеним нормам кримінального процесуального закону відповідає в повному обсязі з огляду на наступне.

Положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачають, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Разом із тим, рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 року положення ч. 3 вищевказаної ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, було визнано таким, що не відповідає Конституції України, тобто неконституційним.

При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі аналізу змісту скарги, поданої заявником ОСОБА_6 до слідчого судді суду 1-ої інстанції 15.05.2023 року (а.с. 1-2) вбачається, що останній оскаржує бездіяльність слідчого ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення до ЄРДР відомостей за його заявою від 03.05.2023 року про вчинення злочину невідомими особами, які труять його, підкидаючи отруту, радіоактивні та хімічні сполуки до продуктів харчування, використовують заборонені законом прилади, ним особисто неодноразово на вулицях різних міст України.

При цьому, в своїй поданій заяві від 03.05.2023 року до ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, він просив здійснити перевірку викладених у заяві фактів та зареєструвати кримінальне провадження, посилаючись на те, що ним також особисто неодноразово на вулицях різних міст України було помічено раніше незнайомих йому осіб, які таємно проводять відеозйомку, щоб у подальшому дискредитувати його як незаконослухняну, непорядку та неохайну особу, його життя та здоров`я піддається підступному зовнішньому впливу, а тому він вимушений їздити по Україні, нікого не інформуючи про свої цілі, наміри та маршрути тощо. Вказаних даних недостатньо для ствердження, що вчинено злочин, передбачений КК України. Більш конкретних даних заява ОСОБА_6 про злочин не містить.

Колегія суддів наголошує на тому, що завданнями кримінального провадження, згідно положень ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, серед іншого, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналогічні положення містяться в п. 2 Розділу II «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого Наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020, відповідно до якого відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи викладене, колегія суддів наголошує на тому, що внесенню відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування має передувати діяльність, спрямована на перевірку заяви чи повідомлення задля встановлення обставин, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень саме про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Натомість, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що в заяві не зазначено об`єктивних даних про вчинення злочину та його обставини, які б свідчили про необхідність внесення відомостей за вказаним фактом до ЄРДР за ознаками вчинення злочину. Зокрема, не зазначено попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність (КК України).

Слідчий суддя не вбачав обставин, що можуть свідчити про бездіяльність посадових осіб ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області у зв`язку із відсутністю у відомостях, викладених у заяві ОСОБА_6 ознак вчинення відносно нього будь-якого кримінального правопорушення з належним обґрунтуванням вказаних у заяві відомостей, тому прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги.

Окрім того, зазначені апеляційним судом обставини щодо відсутності підстав для внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_6 , що не містить будь-яких конкретних обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення підтверджується також судовою практикою, зокрема, в п.п. 35-36 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа №818/1526/18) Верховний Суд дійшов висновку про те, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених посадових осіб ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, оскільки заява не містить викладу конкретних обставин, які б свідчили про вчинення будь-якого кримінального правопорушення.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_6 та скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись вимогами ст.ст. 24, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2023 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4