В И Р О К

Іменем України

06.09.2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому cудовому засіданні в м. Жмеринці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 24.02.2023,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично в період часу з 02.07.2022 по 23.02.2023 року вчиняє насильство по відношенню до свого батька ОСОБА_6 , з яким перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань останнього, а також погіршення якості його життя, що виразилось у формі втрати енергійності, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку. А саме, ОСОБА_3 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до батька дії, виражені у словесних образах, висловлюваннях в його адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_6 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду його психічному здоров`ю.

Зокрема, 02.07.2022 о 10:00 год. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно батька ОСОБА_6 домашнє насильство, що виразилося у словесних образах, висловлюваннях в його адресу словами нецензурної лайки. Внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 .

За вказаним фактом працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 02.07.2022 відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення..

За результатом розгляду Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 22.07.2022 винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім цього, 06.08.2022 близько 19:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно батька ОСОБА_6 домашнє насильство, що виразилося у безпричинному конфлікті, словесних образах, висловлюваннях в його адресу словами нецензурної лайки та погрозах фізичної розправи. Внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 .

За вказаним фактом працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 06.08.2022 відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатом розгляду Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 12.09.2022 винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім цього, 02.01.2023 близько 18:30 год. ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно батька ОСОБА_6 домашнє насильство, що виразилося у безпричинному конфлікті, словесних образах, висловлюваннях в його адресу словами нецензурної лайки та погрозах фізичної розправи. Внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 .

За вказаним фактом працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області 02.01.2023 відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 23.01.2023 винесено постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Незважаючи не неодноразове вчинення ОСОБА_3 впродовж року дій психологічного характеру стосовно свого батька ОСОБА_6 , внаслідок чого була завдана шкода його психологічному здоров`ю, ОСОБА_3 на шлях виправлення не став і продовжуючи свої неправомірні та систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства 23.02.2023 о 14:00 год. ОСОБА_3 перебуювачи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно батька ОСОБА_6 домашнє насильство, що виразилося у безпричинному конфлікті, словесних образах, висловлюваннях в його адресу словами нецензурної лайки та погрозах фізичної розправи. Внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 .

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ст.126-1 КК України, тобто домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому не визнав, не розкаявся. Пояснив, що 23.02.2023 його батько ОСОБА_6 приїхав із ОСОБА_7 та в них виник словесний конфлікт. Після чого його батько викликав поліцію. Такі випадки вже були та відносно нього вже були раніше складені протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП та після винесення постанов він тричі сплачував штрафи.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 є його сином. Зазначив, син ОСОБА_3 систематично вчиняє відносно нього домашнє насильство, яке полягає у вчиненні психологічного насильства, що призводить до психологічних страждань, розладу здоров`я та погіршення якості життя, в зв`язку з чим неодноразово була викликана поліція та після суд приймав рішення і притягував до відповідальності ОСОБА_8 . Повідомив, що 23.02.2023 приблизно о 14:00 год. він приїхав з ОСОБА_7 , прийшов додому, його син вже був випивший і почав гнати його з дому. Він викликав поліцію. Під час того як приїхала поліція потерпілий був на кухні, а обвинувачений продовжив його обзивати. Син постійно п`є, дуже агресивно налаштований та хоче виселити його з будинку, обзиває нецензурною лексикою, живе в його будинку, вигнав його жити на літню кухню, однак він сплачує всі комунальні послуги. Від цього відношення сина погіршилося здоров`я він всі кошти витрачає на ліки, обійти сам себе не може та із-за цих психологічних страждань він хоче покінчити життя самогубством, перестав спати, так як боїться заснути, відчуває втому, фізичний дискомфорт та безсилля. Просив призначити покарання у виді позбавлення волі.

Свідок ОСОБА_9 надав суду покази та пояснив, що є сином обвинуваченого ОСОБА_3 та приходить дуже часто до нього, так як вони не живуть разом. Бачив, що потерпілий провокує обвинуваченого, ображає. Стосунки між ними напружені.

Свідок ОСОБА_10 надав суду покази та пояснив, що є поліцейським офіцером громади. Зазначив, що дуже часто обвинувачений вчиняє сварки з потерпілим на побутовому рівні. Фізичного насильства не фіксував, тільки психологічне насильство, яке вчиняє обвинувачений відносно потерпілого. Крім виклику на 102, батько, тобто потерпілий ОСОБА_6 особисто дзвонив та просив допомоги і він приїжджав та проводив профілактичні бесіди з обвинуваченим, однак той не реагував.

Свідок ОСОБА_11 надала суду покази та пояснила, що є сусідкою обвинуваченого та потерпілого. Зазначила, що вони дуже часто сваряться і кожного разу приїжджає поліція. Бійок не бачила.

Свідок ОСОБА_12 надала суду покази та пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 не можуть знайти спільної мови, обвинувачений ОСОБА_3 вчиняє сварки та дуже часто приїжджає наряд поліції і поліцейськиий офіцер громади. Внаслідок цих сварок потерпілий ОСОБА_6 живе в літній кухні. Часто бачить як потерпілий ОСОБА_6 сидить на лавочці, так як обвинувачений забирає ключі від будинку та літньої кухні і він не може потрапити додому, вона виносить йому їсти. Під час сварок чула словесні образи, а саме нецензурна лексика в більшості зі сторони обвинуваченого ОСОБА_3 щодо потерпілого. Потерпілий постійно жаліється їй на свої страждання від такої поведінки сина. Вважає, що син мав би поступитися батькові та допомагати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , крім показів потерпілого, свідків, підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема:

витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 23.02.2023 до Жмеринського РВП ГУНП через спец.лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що його син ОСОБА_3 вчиняє відносно нього домашнє насильство, яке виражається у систематичних словесних образах, вираження нецензурною лайкою, погрозами фізичною розправою, що спричиняє нестерпні умови проживання для ОСОБА_3 (а.с. 47);

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.02.2023, згідно якого ОСОБА_3 просить прийняти міри до його сина ОСОБА_3 , який систематично погрожує, матюкається, вчиняє безпідставно сварки та створює нестерпні умови для проживання, востаннє 23.02.2023 близько 15:00 год., який погрожував відрубати йому голову, матюкався та кричав (а.с. 48);

протоколом №72 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 23.02.2023 результат дослідження на стан сп`яніння ОСОБА_3 1,01 проміле (а.с. 52);

довідкою Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 24.02.2023 №02.20/176, згідно якої ОСОБА_3 зареєстрований та дійсно проживає в АДРЕСА_1 разом із батьком ОСОБА_6 . Періодично зловживає спиртними напоями, неодноразово викликалися працівники поліції через непорозуміння з батьком (а.с. 56);

довідкою про результати розгляду повідомлення із служби 102 від ОСОБА_6 про те, що у нього виник конфлікт з сином, який знаходиться в стані алкогольного сп`яніння від 17.08.2022 згідно якої 06.08.2022 ОСОБА_3 на протязі дня намагався вчинити сварку з батьком, провокуючи конфлікт. Після обіду ОСОБА_3 вжив алкогольних напоїв та знову почав провокувати на конфлікт свого батька, висловлювався в його бік нецензурною лайкою та виганяти з будинку, чим вчинив домашнє насильство, тому ОСОБА_3 повідомив про даний факт на спецлінію 102. В подальшому ОСОБА_3 було проведено медичний огляд для встановлення стану сп`яніння та під час даного огляду було встановлено алкогольне сп`яніння з показами на приладі 0,88 проміле. Також з ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду в ході якої йому роз`яснено про неприпустимість протиправної поведінки та відповідальність за вчинення домашнього насильства. Відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника (а.с. 71);

довідкою про результати розгляду звернення ОСОБА_3 по факту того, що його син ОСОБА_3 вчиняє відносно нього насильство в сім`ї, згідно якої 02.01.2023 до чергової частини Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_6 про те, що його син ОСОБА_3 вчиняє відносно нього насильство в сім`ї. З ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення вчинення ним насильства в сім`ї відносно членів його родини та ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника (а.с. 84);

постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.07.2022, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 93);

постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12.09.2022, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 94);

постановою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.01.2023, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 95);

постановою про закінчення виконавчого провадження від 10.01.2023 виконавче провадження з примусового виконання постанови №3/130/742/2022 від 22.07.2022 про стягнення штрафу у розмірі 340 грн. закінчено (а.с. 97);

постановою про закінчення виконавчого провадження від 10.01.2023 виконавче провадження з примусового виконання постанови №3/130/742/2022 від 22.07.2022 про стягнення судового збору у розмірі 496,20 грн. закінчено (а.с. 99);

протоколом про адміністративне правопорушення від 02.07.2022 із терміновим заборонним приписом, згідно з якими 02.07.2022 о 09:55 год. ОСОБА_3 вчинив насильство в сім`ї відносно батька ОСОБА_6 висловлював слова погроз фізичною розправою, при цьому не завдав фізичного болю;

протоколом про адміністративне правопорушення від 02.01.2023 із терміновим заборонним приписом, згідно з якими 02.01.2023 о 17:00 год. ОСОБА_3 вчинив насильство в сім`ї відносно батька ОСОБА_6 , а саме висловлював у його бік образливі слова;

протоколом про адміністративне правопорушення від 06.08.2022 із терміновим заборонним приписом, згідно з якими 06.08.2022 ОСОБА_3 умисно висловлював образи та нецензурно висловлювався в сторону свого батька ОСОБА_6 .

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 126-1 КК України.

Суд не погоджується з думкою захисника про визнання протоколу недопустимим доказом, у зв`язку із відсутністю дати в протоколі, так як в ньому зазначено дату огляду 23.02.2023, час, підпис лікаря та печатка, а не зазначення дати протоколу вважає помилкою.

Сторона захисту вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 слід винести виправдувальний вирок, в зв`язку з тим, що за вчинення тричі домашнього насильства обвинуваченим його було притягнуто до адміністративної відповідальності, тому за ці ж обставини він не може нести кримінальну відповідальність, а факт вчинення ним 23.02.2023 домашнього насильства не підтверджено жодним доказом.

Суд не приймає зазначене твердження сторони захисту, враховуючи таке.

Зокрема, ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано впорядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави заправопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ігор Тарасов проти України» зазначив, що ст. 4 Протоколу 7 слід розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або по суті одних і тих самих фактів (одне й те саме місце, однин і той самий час, та сама поведінка особи). Високий Суд констатував порушення ст. 4 Протоколу 7 у зв`язку з притягненням особи до кримінальної відповідальності після накладення на неї адміністративного стягнення фактично за те саме діяння.

Водночас у рішенні у справі «А та Б проти Норвегії» Європейський суд з прав людини зауважив, що держави повинні мати можливість законно обрати додаткові юридичні заходи у відповідь на соціально небезпечну поведінку особи за допомогою різних процедур, що утворюють єдине ціле, для вирішення різних аспектів соціальної проблеми, яка виникла, за умови, що застосовані заходи в сукупності не являють собою надмірного тягаря для такої особи. У зазначеній справі Високий Суд не знайшов порушень ст. 4 Протоколу № 7, оскільки застосування подвійних видів штрафів до заявників здійснювалося належним чином, передбачалось у рамках однієї з процедур, які були тісно пов`язаними між собою за своєю суттю та в часі. Як зазначено у вказаному рішенні, ст. 4 Протоколу № 7 не виключає проведення подвійного провадження (у рамках кримінального та адміністративного права) уразі виконання певних умов. Зокрема, для того, щоб не відбулося забороненого подвійного засудження чи покарання, провадження мають бути об`єднані на комплексній основі та утворювати єдине ціле. Наведене означає не тільки те, що мета й засоби, які використовуються для її досягнення, мають доповнювати одне одного за своєю суттю і бути пов`язані в часі, але й те, що можливі наслідки такого правового реагування на відповідну поведінку повинні бути пропорційними та передбачуваними для осіб, яких вони стосуються.

Статтею 126-1КК передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Ознакою об`єктивної сторони зазначеного кримінального правопорушення є систематичність фізичного, психологічного та економічного насильства, застосовуваного до подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Сама ж систематичність характеризується як кількісним критерієм (багаторазовість періодично здійснюваних дій), так і якісним, яким є взаємозв`язок, внутрішня єдність, що утворює наполегливу протиправну поведінку винуватої особи стосовно певного потерпілого чи потерпілих.

За вчинення одиничних діянь, які мають ознаки домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування, винувата особа може бути притягнута до відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Іншими словами адміністративним проступком, відповідальність за який наступає за ст. 173-2 КУпАП, може визнаватися вчинення домашнього насильства, яке не є тривалим чи систематичним.

Натомість систематичність як ознака кримінально-караного діяння означає повторюваність тотожних чи схожих дій чи бездіяльності, кожне з яких само по собі може створювати враження незначного, але їх вчинення у своїй сукупності досягають того рівня якості, коли у цілому діяння набувають ознак кримінального правопорушення, призводячи до наслідків, визначених диспозицією ст. 126-1 КК (фізичні або психологічні страждання, розлади здоров`я, втрата працездатності, емоційна залежність або погіршення якості життя).

Тобто для кваліфікації дій винуватої особи важливо, що насильницькі дії вчиняються систематично, а систему може становити як неодноразово застосована одна із трьох форм насильства, зазначена у ст. 126-1 КК, так і різна варіативність поєднання як фізичного, так і психологічного та економічного насильства щодо однієї і тієї самої потерпілої особи чи осіб.

При цьому кількісний критерій систематичності як ознака домашнього насильства полягає в учиненні трьох і більше актів насильства, про що раніше зазначав Верховний Суд (справа №583/3295/19, провадження №51-6189 км 20).

Ця ознака кримінального правопорушення поряд з іншими, визначеними ч. 1 ст. 91 КПК, підлягає доказуванню в установленому законом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Разом з цим ст. 84 КПК визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту домашнього насильства якимось певним видом доказів. Діяння та наслідки, зазначені у ст. 126-1 КК, підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК.

Тобто факт документування домашнього насильства має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази, тому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факти актів насильства. Відповідно систематичність домашнього насильства, яке наполегливо продовжує вчиняти винувата особа, утому числі, але не виключно, може бути підтверджена попереднім притягненням її до адміністративної відповідальності не менше двох разів за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП.

За таких обставин те, що особу раніше притягували до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, не виключає наявності в її діях складу кримінального правопорушення, якщо вона продовжує вчиняти домашнє насильство, кількість епізодів яких загалом не менше трьох і ці систематичні дії потягли наслідки, визначені ст. 126-1 КК.

Тобто попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності вчинення протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, які визначені законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в законодавстві України про адміністративні правопорушення, не свідчить про подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, підтверджує систематичність дій винуватої особи. (постанова Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 585/3184/20).

Систематичне вчинення домашнього насильства підтверджується притягненням тричі обвинуваченого ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Також вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 23.02.2023 домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_6 підтверджується показами потерпілого, свідків та дослідженими судом доказами, які суд вважає належними та допустимими.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого,

Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться.

Інших обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , складеної Жмеринським МРВ з питань пробації виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т. ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду за поведінкою обвинуваченого та застосування соціально виховних заходів, які необхідні для виправлення та запобігання вчинення кримінальних правопорушень, а саме: брати участь у заходах відділу пробації, які націлені на роботу з криміногенними потребами; приймати участь у заходах соціально виховного характеру, які проводить орган пробації з метою виправлення та ресоціалізації. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків: (п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми; (п. 1 ч. 3 ст. 76 КК України) попросити публічно вибачення або іншій формі пробачення у потерпілого; (п. 2, п. 4 ч.3 ст.76 КК України) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не розкаявся, оскільки щире каяття, характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Дане ставлення було відсутнє у обвинуваченого ОСОБА_3 . Крім того, потерпілий просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що достатньою мірою покарання з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобіганню вчинення нових злочинів, буде призначення покарання у виді арешту, в межах санкції ст. 126-1 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Обвинуваченого ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя