Справа № 309/5298/22
Провадження № 1-кп/309/321/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 21.02.2019р.за обвинуваченням ОСОБА_7 скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Хустського районного суду перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 21.02.2019 р.за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України.

Прокурор ОСОБА_5 подала клопотання про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу із цілодобового домашнього арешти та на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Клопотання прокурора вмотивовано тим, що 28.08.2018 близько 22 год, ОСОБА_7 , знаходячись на задньому пасажирському сидінню позаду водія, разом з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яка перебувала на передньому пасажирському сидінні легкового автомобіля марки «RenaultLogan», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , що надавав останнім послуги таксі, їдучи ґрунтовою дорогою біля річки Тиса, за межами населеного пункту с.Велятино Хустського району, в околицях колишньої ферми, діючи умисно, у попередній змові з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 перевозить у автомобілі значну суму грошових коштів, з корисливих мотивів, з метою позбавлення життя ОСОБА_9 та заволодіння грошовими коштами останнього, тримаючи у правій руці заздалегідь заготовлений ніж, наніс ним не менше п`яти ударів у спинку сидіння водія, намагаючись таким чином поранити ОСОБА_9 в життєво важливі органи, однак, не отримавши бажаного результату, у зв`язку з конструктивними особливостями сидіння, продовжив дії, спрямовані на вбивство ОСОБА_9 та не виходячи з автомобіля, тримаючи у правій руці ніж, наніс останньому три ножові поранення в область життєво важливих органів, спричинивши йому одну різану рану передньої поверхні шиї довжиною приблизно 7 см, та дві колото-різані рани правої надключичної ділянки довжиною приблизно 7,5 см, і верхньої третини грудної клітки справа по боковій поверхні довжиною приблизно 6 см, від чого ОСОБА_9 втратив контроль над автомобілем та з`їхав з дороги, внаслідок чого автомобіль зупинився. В свою чергу інша особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи умисно та у попередній змові з ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_9 і заволодіння грошовими коштами останнього, вийшовши з салону автомобіля, підійшовши до водійських дверцят, відчинив їх та бажаючи настання смерті, наніс ОСОБА_9 ще два удари заздалегідь заготовленим ножом в область грудної клітки, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран на шкірному покриві лівого грудного м`язу горизонтального напрямку довжиною приблизно 9,5 см та тильної поверхні лівого променевого зап`ястного суглобу довжиною приблизно 3,5 см.

В подальшому, після вчинення насильницьких дій, спрямованих на вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та інша особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, заволоділи грошовими коштами останнього, які знаходилися в салоні автомобіля, у сумі приблизно 30 000 доларів США та втекли з місця події.

Відповідно до висновку експерта смерть ОСОБА_9 настала внаслідок множинних проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки, шиї та лівої верхньої кінцівки з пошкодженням правої підключичної вени та артерії, лівої легені та дуги аорти, що привело до масивної зовнішньої та внутрішньої кровотечі та ускладнилось гіповолемічним шоком, що і явилось безпосередньою причиною смерті.

20.02.2019 ОСОБА_7 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

25.11.2022 обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 скеровано до суду.

Ухвалою суду від 02.03.2023 в обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Однак, 21.03.2023 о 16 год. ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , під час сварки на ґрунті особистих неприязних відносин з своїм братом ОСОБА_10 , який також проживає за вказаною адресою, спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження.

За вказаних фактом внесено відомості до ЄРДВ та 25.04.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України.

Відтак оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечує виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, то виникла необхідність у зміні запобіжного заходу на тримання під вартою.

Обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу містить в собі ризики небезпеки для життя та здоров`я осіб, які з ним проживають

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, який усвідомлюючи міру покарання з вчинене ним кримінальне правопорушення зможе: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання про зміну запобіжного заходу підтримала та просила його задовольнити. Зазначила. що ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Під час дії даного запобіжного заходу ОСОБА_7 вчинив новий тяжкий злочин наніс тяжкі тілесні ушкодження своєму брату за місцем проживання, у зв`язку з чим йому було повідомлено про підозру за ч.1 ст. 121 КК України. Отже запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому просить його змінити.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтримав прокурора.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 заперечив проти задоволення клопотання. Вказує, що інцидент з братом стався внаслідок агресивно та неадекватної поведінки самого брата, який спровокував ОСОБА_7 . Кваліфікація дій ОСОБА_7 є невірною. Вважає, що саме по собі оголошення ОСОБА_7 підозри за ч.1 ст. 121 КК України не підтверджує, що він вчинив такий злочин. Після інциденту ОСОБА_7 попав до психіатричної лікарні де перебував на стаціонарному лікуванні. Наразі йому встановлена друга група інвалідності та рекомендовано буди під наглядом лікаря психіатра. Захисник вважає, що за своїм станом здоров`я ОСОБА_7 не може утримуватися в СІЗО. Також наразі є можливість організувати щоб ОСОБА_7 не проживав за одним місцем зі своїм братом, що унеможливить виникнення між ними конфліктів у подальшому. Просить також врахувати, що батько обвинуваченого також має інвалідність 2 групи, і потребує догляду.

У судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав свого захисника.

Також у судовому засіданні за клопотанням захисника ОСОБА_11 , було допитано свідка ОСОБА_10 , який є батьком обвинуваченого ОСОБА_7 . Свідок пояснив, що ці два місяці ОСОБА_7 не порушував умови домашнього арешту. Лікувався у лікарні у м.Берегово, бо його другий син ОСОБА_12 , будучи п`яним, розбудив ОСОБА_13 і змушував пити, поводився неадекватно. ОСОБА_13 розсердився бо його спровокували. Після інциденту ОСОБА_13 знаходився на лікування на стаціонарі у м.Берегово. Після виходу з психіатричної лікарні ОСОБА_13 продовжує лікування. Також зазначив, що він не може гарантувати, що повторно не буде конфлікту між братами.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд констатує наступне.

Кримінальним процесуальним кодексом України вибір запобіжних заходів, що обираються у кримінальному провадженні, довірено двом різним судовим інстанціям: слідчому судді під час досудового розслідування та судді, який розглядає справу, під час судового розгляду. Тому розподіл компетенцій між вищезазначеними особами чітко позначений моментом, коли розслідування закінчено, обвинувальний акт затверджено і кримінальну справу передано на розгляд суду.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Згідно ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 було висунуто обвинувачення за п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Судом, на час порушеного у клопотанні питання, про обвинуваченого встановлено такі відомості: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працюючий,не одружений, офіційно не працює, з повною середньою освітою, раніше не судимий. Обвинувачений, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має незначні соціальні зв`язки.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 02.03.2023 в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці з дня винесення даної ухвали тобто до 02 травня 2023 р. з покладанням на нього наступних обов`язків: - цілодобово не залишати місце постійного проживання: будинок АДРЕСА_1 ; - прибувати до суду за першою вимогою;-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. ОСОБА_14 що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід

Разом з тим убачається, що 25.04.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. З повідомлення про підозру убачається, що 21.03.2023 о 16 год. ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , під час сварки на ґрунті особистих неприязних відносин з своїм братом ОСОБА_10 , який також проживає за вказаною адресою, спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Таким чином, оскільки після постановлення судом ухвали про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, то це свідчить про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігти настанню ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому суд відхиляє твердження захисника ОСОБА_8 щодо неправильності кваліфікації дій ОСОБА_7 оскільки це питання повинно вирішуватися в іншому кримінальному провадженні. Також суд констатує, що само по собі оголошення ОСОБА_7 про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, під час дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, є достатнім для висновку про те, що такий запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Твердження сторони захисту про протилежне є необґрунтованим.

Щодо стану здоров`я обвинуваченого, то згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №294490 20.04.2023 ОСОБА_7 присвоєно другу групу інвалідності на строк до 01.05.2025, ОСОБА_7 протипоказана праця із психофізичним навантаженням та рекомендовано лікуватися у психіатра сімейного лікаря. На думку колегії суддів указаний документ не є достатнім для підтвердження наявності у ОСОБА_7 таких проблем зі здоров`ям, які б взагалі виключали можливість перебування його під вартою, у тому числі й шляхом отримання відповідної медичної допомоги у СІЗО.

Щодо встановлення 2 групи інвалідності батьку обвинуваченого ОСОБА_15 , то це само по собі не є підставою для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наявність інших членів сім`ї, які проживають з батьком.

Відтак суд відхиляє усі доводи сторони захисту щодо неможливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

А отже клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені статтями177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та щодо злочину, який спричинив загибель людини. Враховуючи, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_7 є особливо тяжким злочином вчинений із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 200, 205, 369 КПК України суд, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави на строк 60 діб, тобто до 26 червня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 01 травня 2023 р. о 13 год. 10 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3