КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погодженого прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту терміном до 13.08.2023 включно за адресою проживання: АДРЕСА_1 .

Цією ж ухвалою покладено на підозрюваного ОСОБА_6 строком до 13.08.2023 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001719 від 14.06.2023; здати на зберігання прокурору свій паспорт для виїзду за кордон.

_____________________________________________________________________________________

Справа № 760/13247/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4108/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Звільнено ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період час з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. строком до 13.08.2023, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що наведені у клопотанні ризики не підтверджені жодними доказами.

Зокрема, доводи сторони обвинувачення про існування ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду спростовуються тим, що саме підозрюваний ОСОБА_6 викликав потерпілому ОСОБА_10 швидку медичну допомогу. При цьому, до приїзду швидкої медичної допомоги він увесь час перебував біля потерпілого та не намагався зникнути (переховуватися) для уникнення відповідальності, а після прибуття співробітників поліції одразу ж почав співпрацювати зі слідством, надавши показання щодо фактичних обставин події.

ОСОБА_6 не має і не буде мати наміру переховуватись від органів досудового розслідування та або суду, оскільки він має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, а саме за місцем реєстрації мешкає зі своєю матір`ю та братом, офіційно працевлаштований в ПрАТ «Голден Гейт Центр» та перебуває на посаді інженера-електрика, має виключно позитивну характеристику з місця роботи, а також не має достатнього поточного фінансового стану для тривалого переховування та не має будь-яких зав`язків з антигромадськими елементами, а виникла ситуація трапилася внаслідок віктимної поведінки потерпілого.

Згідно з сталою практикою Європейського суду з прав людини, ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Стороною обвинувачення не підтверджено наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки органом досудового розслідування допитано потерпілого та свідків, проведено слідчі експерименти зі свідками.

Апелянт зазначав, що ОСОБА_6 не заперечує вчинене, разом з тим, на переконання захисника, кримінально-правова кваліфікація діяння за ч. 1 ст. 121 КК України є сумнівною, оскільки у даному випадку вбачаються ознаки ст. 124 КК України. Зокрема, ініціатором конфлікту був потерпілий ОСОБА_10 , який в темну пору доби, будучи з собакою бійцівської породи, без намордника та повідка, спочатку вдарив ОСОБА_11 , потім ОСОБА_12 , цивільну дружину ОСОБА_6 , а потім напав на самого ОСОБА_6 та повалив його на землю. Підозрюваний, обороняючись від нападу, спричинив потерпілому тілесні ушкодження з метою захисту. Після цього ОСОБА_6 припинив будь-які дії і не продовжував наносити удари, намагався втікати від потерпілого, побоюючись агресивної поведінки останнього, який не припиняв напад. ОСОБА_6 викликав швидку медичну допомогу потерпілому та дочекався приїзду співробітників поліції.

На думку захисника, поведінка підозрюваного однозначно підтверджує те, що мотивом діяння був захист охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання, а не бажання спричинити шкоду потерпілому.

Захисник зазначав, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час добинеобхідний у зв`язку з наданням можливості ОСОБА_6 працювати, тим самим утримувати себе та свою родину, а також поступово відшкодовувати шкоду, завдану потерпілому.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001719 від 14.06.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що 13.06.2023 приблизно о 23 год. 50 хв., ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебували в парку «Юність», що за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Козицького, буд. 3, де розпивали алкогольні напої.

Приблизно через 10 хвилин до них підійшов ОСОБА_10 з собакою на повідку, порода якої схожа на німецьку вівчарку. ОСОБА_10 зробив ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 усне зауваження про те, що вони розпивають алкогольні напої у громадському місці під час комендантської години, що заборонено у період воєнного стану.

Після цього вищевказані особи збиралися покинути парк та вирушити додому, про що повідомили ОСОБА_10 . У свою чергу, ОСОБА_10 сказав їм, що вони мають покинути парк протягом п`яти хвилин.

На фоні цього між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 наніс ОСОБА_11 один удар кулаком руки в область голови, після чого ОСОБА_11 пішов додому.

У свою чергу, як зазначає слідчий, у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, з метою реалізації якого він дістав складний ніж та тримаючи його в своїй руці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ним не менше трьох ударів в область черевної порожнини та грудної клітини ОСОБА_10 , після чого останній впав на землю.

Як зазначено у клопотанні слідчого, в результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 , відповідно до довідки КНП «Київська міська клінічна лікарня №17» від 14.06.2023 №537, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини, поранення товстої кишки, непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини.

При цьому, відповідно до пункту та 2.1.3.к Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6, проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини та поранення товстої кишки відносяться до ушкодження, що небезпечне для життя.

Згідно даних протоколу затримання від 14.06.2023, цього ж дня о 07 год. 30 хв. ОСОБА_6 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

14.06.2023 о 21 год. 52 хв. ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

16.06.2023 слідчий відділення розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням від 15.06.2023, погодженим прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , в якому просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням застави у межах 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 107 360 грн.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту терміном до 13.08.2023 року включно за адресою проживання: АДРЕСА_1 .

Цією ж ухвалою покладено на підозрюваного ОСОБА_6 строком до 13.08.2023 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001719 від 14.06.2023, здати на зберігання прокурору свій паспорт для виїзду за кордон.

Звільнено ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та обґрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Врахувавши тяжкість та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та запобігти встановленим в ході судового розгляду ризикам.

З наведених підстав, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, та не убачає підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, про яке порушено питання в апеляційній скарзі, оскільки, на переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде недостатнім стримуючим засобом, та не здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про помилковість кваліфікації діяння за ч. 1 ст. 121 КК України та наявність у даному випадку складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання захисника на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, особу підозрюваного та конкретні обставини кримінального провадження.

Доводи апелянта про те, що підозрюваний ОСОБА_6 викликав потерпілому ОСОБА_10 швидку медичну допомогу, та до приїзду якої увесь час перебував біля потерпілого, не намагався зникнути (переховуватися) для уникнення відповідальності, а після прибуття співробітників поліції одразу ж почав співпрацювати зі слідством, не спростовують існування у кримінальному провадженні ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду та не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника на відсутність ризику незаконно впливати свідків у цьому ж кримінальному провадженні з тих підстав, що органом досудового розслідування допитано потерпілого, свідків та проведено слідчі експерименти зі свідками.

Вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, а саме за місцем реєстрації мешкає зі своєю матір`ю та братом, офіційно працевлаштований в ПРАТ «Голден Гейт Центр» та перебуває на посаді інженера-електрика, має позитивну характеристику з місця роботи, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання прокурора, проте не є достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 372 КПК України, та містить у собі відомості, передбачені ст. 196 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах підозрюваного.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 16 червня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3