Справа № 359/6907/23
Провадження № 1-в/359/220/2023
У Х В А Л А

21 серпня 2023 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника БВК № 119 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :

До суду надійшло клопотання начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що засуджений за місцем відбуття покарання характеризується позитивно, за сумлінну поведінку та ставлення до праці неодноразово заохочувався та працевлаштований, відбув 2/3 призначеного строку покарання.

В судовому засіданні представник БВК №119 та засуджений підтримали клопотання. Крім того, засуджений пояснив, що вже відбув необхідний для умовно-дострокового звільнення строк покарання і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. В свою чергу, прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, тому що згідно особової справи він не став на шлях виправлення.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах клопотання, оглянувши особову справу засудженого, суд дійшов до таких висновків.

Згідно вироку Богуславського районного суду Київської області від 26.04.2019 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі.

З матеріалів особової справи та характеристики від 13.07.2023 року вбачається, що засуджений у місцях позбавлення волі знаходиться з 14.11.2018 року. Під час знаходження в ДУ «Київський СІЗО» зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. У ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» відбуває покарання з 10.07.2019 року. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 13 разів, стягнень не має. Працевлаштований робітником в їдальні установи, відношення до праці сумлінне. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених в розділі «Правова освіта». Не приймає участь у роботі самодіяльних організацій. Вину у скоєному злочині визнав повністю.

У відповідності до ч. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

На думку суду, сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як зазначено вище, обов`язковою підставою умовно-дострокового звільнення є доведення засудженим у процесі відбування частини строку покарання свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, тобто досягнення таких позитивних змін у свідомості та поведінці засудженого, які відбулися в його особистості та створили у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Зазначені обставини встановлюються судом шляхом повного, ретельного та всебічного вивчення і оцінки даних про особу засудженого (його поведінка під час відбування покарання, ставлення до праці, взаємовідносини з оточуючим соціальним середовищем, додержання ним вимог режиму, громадського порядку і правил внутрішнього розпорядку, участь у самодіяльних організаціях засуджених в установах виконання покарань, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці після звільнення тощо). Тобто на певному етапі відбування покарання суд встановлює такі дані, які надають йому можливість припустити, що покарання вже досягнуло одну із його цілей - виправлення засудженого, у зв`язку з чим подальше його відбування стає недоцільним і свідчить про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого.

Оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, приймаючи до уваги надані в суді пояснення засудженого щодо злочину, за вчинення якого він відбуває покарання, суд вважає, що процес виправлення ще не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства. Сам по собі факт дотримання засудженим порядку і режиму утримання під час перебування в колонії, є його обов`язком, і не може достатньо переконливо свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення.

Судом відхиляються доводи засудженого, що він своїм ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Згідно матеріалів особової справи засуджений працює не постійно, а почав працювати лише у січні 2020 р., що підтверджується відповідною довідкою. Суд погоджується із доводами прокурора, що станом на серпень 2023 року засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого ОСОБА_4 за час відбування покарання, а тому підстави для застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбуття покарання відсутні.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 - відмовити.

Повний текст ухвали оголошено 22 серпня 2023 року о 08.30 год.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1