Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням телекомунікаційної платформи "EasyCon" та під час трансляції з приміщення Державної установи "Київський слідчий ізолятор" матеріали кримінального провадження № 0001979 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Нова Прилука Липовецького району Вінницької області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

судимого вироком Немирівського районного суду Вінницької області

від 10.11.2020 за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в сумі 850 гривень,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 22 травня 2021 року в період з 12 по 14 годину він, знаходячись за місцем проживання - в квартирі АДРЕСА_3 , де мешкав разом вітчимом ОСОБА_8 , після вживання окремо кожним з ним алкогольних напоїв та словесного конфлікту умисно, з мотиву особистої неприязні наніс ОСОБА_8 удари кулаками в голову та по тілу, чим заподіяв внутрішньочерепну травму з крововиливами під м`які оболонки головного мозку та його набряком-набуханням, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, і від якої настала смерть потерпілого.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2023 за наслідками розгляду клопотання прокурора ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів по 20.08.2023 включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про грубе порушення судом вимог кримінального процесуального закону. Так, судове засідання було призначено без погодження з ним "позачергово", у той час як він перебував на лікарняному. Не зважаючи на заперечення ОСОБА_7 , судове засідання відбулося без захисника, чим порушено право обвинуваченого на захист. Ні йому, ні обвинуваченому прокурор не вручив копію клопотання, а ОСОБА_7 також не було вручено копію ухвали.

Посилаючись на положення ст.ст.177, 178, 194 КПК України, якими визначено мету і підстави застосування запобіжних заходів, обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу та процедура розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, вважає, що цих вимог закону судом дотримано не було.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, поважність причин пропуску якого захисник мотивує тим, що під час розгляду клопотання прокурора за станом здоров`я присутній не був, про що заздалегідь проінформував суд, і станом на 26.06.2023 ухвала була відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи обвинуваченого на підтримку позиції захисника; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п.11 ч.2, ч.3 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Апеляційну скаргу захисник подав 28.06.2023, тобто з пропуском встановленого законом строку на один день. Разом з тим, участь у розгляді клопотання прокурора він не брав, і у суду апеляційної інстанції відсутні дані про те, чи направлялась йому копія судового рішення. А тому з метою забезпечення права на доступ до суду колегія суддів вважає за необхідне поновити захиснику ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, і що більш м`якi запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував зміст та обсяг висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, суспільно небезпечним наслідком якого є смерть людини, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, оскільки санкцією ч.2 ст.121 КК України встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також дані про особу обвинуваченого, який не має офіційного джерела доходу, власної сім`ї та міцних соціальних зв`язків.

Належну оцінку дав суд і тій обставині, що місцем вчинення кримінального правопорушення є квартира, в якій проживає ОСОБА_7 . В цій же квартирі проживає потерпіла, а свідками у кримінальному провадженні є сусіди обвинуваченого, через що існує досить висока ймовірність незаконного впливу на них.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

В розпорядженні суду апеляційної інстанції відсутні дані про недотримання судом процедури вручення стороні захисту клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в передбачений ч.2 ст.184 КПК України строк, тобто не пізніше ніж за три години до початку його розгляду. Разом з тим, вказана обставина не є передбаченими ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України підставами для відмови в задоволенні клопотання.

Оскільки строк дії попередньої ухвали про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою закінчувався 20.07.2023, тобто до погодженої, як стверджує захисник, дати - 21.07.2023, і від прокурора надійшло клопотання, то відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний був його розглянути. При цьому суд забезпечив участь захисника в судовому засіданні під час розгляду клопотання, а тому порушення права обвинуваченого на захист допущено не було.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюзалишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3