Справа № 545/2470/23
Провадження № 1-в/545/476/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2023 рокум. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтава в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_4 щодо перерахунку строку відбування покарання,-

у с т а н о в и в:

До суду надійшла заява ОСОБА_4 щодо перерахунку строку відбування покарання, в якому засуджений просить зарахувати до загального строку відбування покарання час тримання під вартою з 26.12.2017 по 26.06.2018; перерахувати за правилами ЗУ № 838-VІІ від 26.11.2015 строк попереднього ув`язнення з 18.10.2021 по 01.03.2023.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяву, просив рахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала заяву, та просила її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого частково заперечував.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженої, суд зазначає на таке.

Щодо вимоги засудженого про зарахування судом строку попереднього ув`язнення за період з 18.10.2021 по 01.03.2023(дати поміщення у виправну колонію) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі , суд зазначає на таке:

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.02.2022 ОСОБА_4 було визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. За сукупністю вироків, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2015 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 день. Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання - з 18 жовтня 2021 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироку законної сили.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Районним судом вказаних вимог закону не було дотримано.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднім ув`язненням є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому в розумінні ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, буквальний зміст абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) указує на те, що вказана норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення, а не будь-якого періоду перебування особи в установах попереднього ув`язнення.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17 провадження №13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання):

- якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII);

- якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України);

- таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі;

- якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається;

- якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Судом встановлено що ОСОБА_4 , за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.02.2022 було визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, що був вчинений 28 січня 2016 року, тобто в даному випадку застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання з 18 жовтня 2021 року.

Як вбачається з протоколу затримання особи з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 18.10.2021, ОСОБА_4 був затриманий 18 жовтня 2021 року

Згідно з розпорядженням вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.02.2022 набрав законної сили 10.03.2022.

З огляду на вищевикладене зарахуванню підлягає період з 18.10.2021 (дата взяття під варту за вироком суду) по 10.03.2022 (дата набрання вироком законної сили).

Щодо тверджень захисту про необхідність зарахування судом строку попереднього ув`язнення за період з 26.12.2017 по 26.06.2018, яке відбулося на території іншої держави, в межах кримінального провадження за ч. 1 ст. 186 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то як убачається з особової справи засудженого, 13.09.2016 він був засуджений судом г. лобня московської області за статтею 228 ч. 2 УК росії до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, утримувався в ИЗ-50/12 м. Зеленограда, початок строку відбування - 09.07.2016, що також підтверджується ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запоріжської області від 18.05.2017, якою ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, в якій зазначено що останній згідно інформації від 11.05.2017 начальника сектору Укрбюро Інтерполу та Європолу ГУНП в Запоріжській області засуджений судом росії за статтею 228 ч. 2 УК росії і відбуває покарання у виді позбавлення волі з 09.07.2016 по 08.01.2018. В ухвалі Бердянського міськрайонного суду Запоріжської області від 19.10.2021, вказано, що при розгляді клопотання щодо запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_4 , останній брав участь разом із захисником, і при розгляді клопотання прокурор зазначала, що клопотання про екстрадицію ОСОБА_4 виконане не було, що він перебував на території росії 5 років, сам ОСОБА_4 зазначав, що в липні 2016 був засуджений судом росії та відбував покарання, звільнився в 2017 році.

В матеріалах особової справи відсутні відомості про попереднє ув`язнення ОСОБА_4 в період з 26.12.2017 по 26.06.2018, яке відбулося на території іншої держави, в межах кримінального провадження за ч. 1 ст. 186 КК України. Такі відомості не надано було суду стороною захисту і в судовому засіданні.

Щодо вимоги засудженого про застосування ст. 49 КК України, то стаття 49 КК України передбачає умови щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, у відповідності до положень якої особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запоріжської області від 07.02.2022 ОСОБА_4 було визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України, вирок набрав законної сили 10.03.2022.

Згідно з відповіддю Запоріжського апеляційного суду від 29.09.2022 в провадженні цього суду КП щодо ОСОБА_4 за апеляційною скаргою на вирок від 07.02.2022 не перебувало і не перебуває. Ухвалою судді Запоріжського апеляційного суду від 27.04.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_4 повернуто апелянту.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_4 щодо перерахунку строку відбування покарання

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_4 щодо перерахунку строку відбування покарання - задовольнити частково.

Зарахувати ОСОБА_4 , засудженому вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.02.2022 за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, у строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 18.10.2021 по 10.03.2022, з розрахунку, що 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_6