Провадження № 1-кс/344/4569/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002089 від 26.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий ОСОБА_4 , звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_3 , в якому просить застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову підозрюється у вчиненні нового умисного злочину у сфері обігу наркотичних засобів.

Так, ОСОБА_5 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, діючи умисно, та в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», придбав згорток, обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, всередині із зіп-пакетом із рослинною речовиною, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, який зберігав при собі з метою подальшого збуту.

26 червня 2023 року близько 13 год 20 хв працівниками поліції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, під час патрулювання території м. Івано-Франківська, зокрема вул. Хіміків, неподалік буд. №28, було зупинено ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» працівниками поліції проведено поверхневу перевірку ОСОБА_5 , під час якої, у наплічній сумці останнього було виявлено прозорий зіп-пакет, в якому знаходилось чотири згортки ізоляційної стрічки синього кольору із невідомим вмістом, полімерний зіп-пакет, в якому знаходилось дев`ять згортків ізоляційної стрічки чорного кольору із невідомим вмістом, а також упаковку із написом «ШШ 15 ШТ», із невідомим вмістом, в яких, зі слів ОСОБА_5 , знаходиться наркотична речовина.

Цього ж дня, в період часу з 18 год 19 хв по 18 год 36 хв, в ході проведення працівниками слідчо-оперативної групи Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області огляду місця події на ділянці території, що неподалік буд. АДРЕСА_1 , за участі ОСОБА_5 , останній усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням та зберіганням особливо небезпечного наркотичного засобу, добровільно видав згорток обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, при відкритті якого всередині виявлено зіп-пакет із подрібненою рослинною речовиною, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, у кількості 1,834 грама, яку ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий: 05.09.2022 Івано-Франківським міським судом за ч. 1 ст. 309 КК України.

26.06.2023 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

27 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події, висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протоколами допиту свідків та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Злочини, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання у вигляді десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Також, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, і усвідомлює про неминучість покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення. Крім цього, ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може виїхати за межі населеного пункту, в якому проживає.

Підставою вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, які брали участь під час досудового розслідування, є те, що йому відомі анкетні дані останніх, і з метою уникнення кримінальної відповідальності, ним може здійснюватися незаконний вплив на свідків, з метою зміни останніми своїх показань на його користь, що може негативно вплинути на подальший хід досудового розслідування. Це створює загрозу тиску та підбурювання ОСОБА_5 вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є те, що ОСОБА_5 офіційно не працює, постійного джерела доходу немає, на даний час підозрюється у вчиненні корисливого кримінального правопорушення пов`язаного із незаконним обігом особливо небезпечного наркотичного засобу, а тому для подальшого отримання доходів може вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи вище наведені ризики, характеризуючі дані на особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, не ініціюється, оскільки до органу досудового розслідування не надходило заяв від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Застосування запобіжного заходу у вигляді застави, як самостійного запобіжного заходу не ініціюється, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працює, джерела його доходів невідомі, також відсутні особи, які можуть внести грошові кошти на спеціальний з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Разом з тим, якщо слідчий суддя, суд, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дійде до переконання про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, на підставі п. 5 ст. 182 КПК, беручи до уваги репутацію підозрюваного, його майновий стан, тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, то необхідний йому розмір пропонуємо у межах вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказане свідчить про неможливість запобігання вищенаведеним ризикам у випадку застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задоволити, та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Слідчий клопотання підтримала, просила задоволити.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, врахувавши наявність постійного місця проживання. Зазначив, що його підзахисний поступово сплачує штраф, що призначений за вироком суду. Також просив врахувати що підозрюваний опору працівникам поліції не чинив, сприяє слідству, вину визнає.

Підозрюваний просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що проживає з батьками, які є пенсійного віку. Офіційно не працевлаштований, має підробітки, працює вантажником. Середньомісячний дохід становить 2 000 грн.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002089 від 26.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.06.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично затримано 26.06.2023 о 21 год. 54 хв. за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 201.

27.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у тому, що він підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, особливо небезпечного наркотичного засобу особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання: протоколів огляду місця події від 26.06.2023, заяву ОСОБА_5 , пояснення ОСОБА_5 від 27.06.2023, висновок експерта №СЕ-19/109-23/7485-НЗПРАП від 27.06.2023, протоколи допиту свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 27.06.2023; протокол допиту підозрюваного від 27.06.2023.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме найбільш значним ризиком є те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, і усвідомлює можливість призначення йому судом саме такого виду покарання у разі доведення його вини, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може виїхати за межі населеного пункту, в якому проживає; підозрюваний може впливати на свідків у даному провадженні, оскільки йому відомі їх анкетні дані, і з метою уникнення кримінальної відповідальності, ним може здійснюватися незаконний вплив на свідків, з метою зміни останніми своїх показань на його користь, що може негативно вплинути на подальший хід досудового розслідування, це створює загрозу тиску та підбурювання ОСОБА_5 вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких; ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як підозрюваний офіційно не працює, постійного джерела доходу немає, на даний час підозрюється у вчиненні корисливого кримінального правопорушення пов`язаного із незаконним обігом особливо небезпечного наркотичного засобу, а тому для подальшого отримання доходів може вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та всіх причетних осіб.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

Окрім цього, вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам; - застосування особистої поруки неможливе, оскільки відсутні особи, які можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України; - застосування особистого зобов`язання неможливе, оскільки цей вид запобіжного заходу не відповідає особі підозрюваного та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови, заява №9190/03).

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (п.34 рішення у справі «Сельчук проти Туреччини» від 10 січня 2006 року, заява № 21768/02; п.9 рішення від 10 листопада 1969 року у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_5 , його вік, середню спеціальну освіту, не одружений, наявність постійного місця проживання, проживає з батьками, які є пенсійного віку ( зі слів), офіційно не працює, а також те, що раніше судимий 05.09.2022 Івано-Франківським міським судом за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, зумовлений корисливими інтересами, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, особливо в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України.

У справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання для підозрюваного та визнає за реальну небезпеку можливість здійснення ним перешкод слідству у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінального правопорушення (характером кримінального правопорушення згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, слід зазначити, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики, обставини, та саму особу підозрюваного, слідчий суддя, в цілому вважає, що застосування запобіжного заходу як домашній арешт на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу, та спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, виключити ризики, враховуючи, що ОСОБА_5 немає офіційного джерела доходу.

Задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , а інкриміноване кримінальне правопорушення, характер та обставини його вчинення.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24 серпня 2023 року, з визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. А розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку, враховуючи попередню судимість та корисливі мотиви.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 серпня 2023 року.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк тримання під вартою рахувати з 26 червня 2023 року, тобто з дати затримання в порядку 208 КПК України.

Визначити заставу у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 24 серпня 2023 року, тобто в межах строку досудового розслідування:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали до 24 серпня 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено 29 червня 2023 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1