Справа № 466/6093/23
Провадження № 1-кп/466/803/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду в м.Львові в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000643 від 23 квітня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вуктил, Республіки Коми, російської федерації, громадянина України, із середньою освітою, працездатного, не працевлаштований, раніше судимий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , (остання відома адвреса проживання АДРЕСА_3 )

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 22 квітня 2023 року, приблизно о 22 годині 40 хвилин, перебуваючи біля банкомату «Приватбанк», який знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Гетьмана Мазепи, 25-А знайшов належну банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_6 , яка, за функціональним призначенням, як засіб доступу до банківських рахунків, є різновидом офіційного документу (що випливає із Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, Законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 року), не вчинив жодних дій щодо її повернення власнику, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, привласнив вказану банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 з метою подальшого незаконного використання такої карти шляхом зняття грошових коштів, належних потерпілому ОСОБА_6 , чим незаконно заволодів нею.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфікуються як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Після цього, ОСОБА_4 , 23 квітня 2023 року, приблизно 00 год.48 хв., маючи при собі знайдену банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 , знаючи, що на картковому рахунку є грошові кошти, перебуваючи у приміщенні аптеки «Біомед», яка розташована за адресою: м.Львів, вул. Лінкольна, 53, маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільну небезпеку свого діяння, скориставшись безпаролевим розрахунком через систему «PAYPASS», на терміналі каси, шляхом придбання собі мінеральної води, таємно, повторно викрав з банківської картки грошові кошти в сумі 18 грн. 00 коп., а з придбаним товаром розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, 23 квітня 2023 року, приблизно о 00 год. 51 хв., маючи при собі знайдену банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 знаючи, що на картковому рахунку є грошові кошти, перебуваючи в приміщення аптеки «Біомед», яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Лінкольна, 53, маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільну небезпеку свого діяння, скориставшись безпаролевим розрахунком через систему «PAYPASS», на терміналі каси, шляхом придбання собі медикаментів, таємно, повторно викрав з банківської картки грошові кошти в сумі 424 грн. 50 коп., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а придбаним товаром розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, 23 квітня 2023 року, приблизно о 03 год. 14 хв., маючи при собі знайдену банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 , знаючи, що на картковому рахунку є грошові кошти, перебуваючи в приміщення аптеки «Біомед», яка розташована за адресою: м.Львів, вул.Лінкольна, 53, маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільну небезпеку свого діяння, скориставшись безпаролевим розрахунком через систему «PAYPASS», на терміналі каси, шляхом придбання собі медикаментів, таємно, повторно викрав з банківської картки грошові кошти в сумі 390 грн. 50 коп., а з придбаним товаром розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, 23 квітня 2023 року о 03:16 год., маючи при собі знайдену банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 , знаючи, що на картковому рахунку є грошові кошти, перебуваючи в приміщення аптеки «Біомед», яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Лінкольна, 53, маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільну небезпеку свого діяння, скориставшись безпаролевим розрахунком через систему «PAYPASS», на терміналі каси, шляхом придбання собі медикаментів, таємно, повторно викрав з банківської картки грошові кошти в сумі 379 грн. 00 коп., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а придбаним товаром розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, 23 квітня 2023 року, приблизно о 06 год. 15 хв., маючи при собі знайдену банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 , знаючи, що на картковому рахунку є грошові кошти, перебуваючи в приміщення магазину «Новий Градус», який розташований за адресою: м.Львів, вул.Гетьмана Мазепи, 13Б, маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільну небезпеку свого діяння, скориставшись безпаролевим розрахунком через систему «PAYPASS», на терміналі каси, шляхом придбання собі сигарет, таємно, повторно викрав з банківської картки грошові кошти в сумі 499 грн. 00 коп., а з придбаним товаром розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, 23 квітня 2023 року, приблизно о 06 год. 17 хв.., маючи при собі знайдену банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 , знаючи, що на картковому рахунку є грошові кошти, перебуваючи в приміщення магазину «Новий Градус», який розташований за адресою: м. Львів, вул. Гетьмана Мазепи, 13Б, маючи умисел на крадіжку чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільну небезпеку свого діяння, скориставшись безпаролевим розрахунком через систему «PAYPASS», на терміналі каси, шляхом придбання собі сигарет та пляшки води, таємно, повторно викрав з банківської картки грошові кошти в сумі 327 грн. 00 коп., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а придбаним товаром розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що він 22 квітня 2023 року, о 22 годині 40 хвилин, перебуваючи біля банкомату «Приватбанк», який знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Гетьмана Мазепи, 25-А знайшов належну банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та привласнив собі. Пізніше він скористався цією карткою неодноразово розраховуючись при купівлі товарів. Під час розслідування справи добровільно повернув банківську карту, а придбані продукти та ліки використав на власні потреби. Щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_6 подав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності, цивільний позов подавати не буде, покарання призначити в межах санкції статті за якими кваліфіковано дії обвинуваченого.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, а також доказами що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується визнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 в ході судового розгляду, зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами: протоколами огляду предмета від 24.04.2023 та фото таблицями до нього, його дії слід вірно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України за ознакою - таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинена повторно та в умовах воєнного стану, за ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційного документа вчинене з корисливих мотивів.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі №205/7091/16-к від 17.10.2019 ВС розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є молодого віку, працездатний, не працевлаштований, згідно довідок на обліку у психоневрологічному та наркодиспансері не числиться, за місцем проживання характеризується посередньо, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Так, згідно вироку Залізничного районного суду м.Львова від 08.03.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання, з встановленням 1 року іспитового строку з покладенням обоа`язків на підставі ч.1 ст.76 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Обставини, що пом`якшують покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає і такі не зазначені в обвинувальному акті.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції частини статті за якими кваліфіковано злочини.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова 25.04.2023 припинив свою дію 25.06.2023.

Цивільний позов потерпілий не подавав.

Питання речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Керуючись ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та призначити обвинуваченому покарання:

за ч.1 ст.357 КК України - 2 /два/ роки обмеження волі,

за ч.4 ст.185 КК України - 5 /п`ять/ років позбавлення волі

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 5/п`ять/ років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати відбуте покарання за вироком Залізничного районного суду міста Львова від 08.03.2023 та визначити остаточне покарання ОСОБА_4 в виді 5 /п`ять/ років 1/одного/ місяця позбавлення волі.

Арешт на речі, які отримано на підставі заяви про добровільну видачу, написану ОСОБА_4 , а саме: банківська картка № НОМЕР_1 «Приватбанк Gold Universal», кофта сірого кольору марки «Klimber», куртка сірого кольору марки «Rukkar», джинси синього кольору марки «Pull Bear», рюкзак рожевого кольору марки «Living Traveling Share», накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Львова від 25.04.2022 - скасувати.

Речові докази: банківська картка № НОМЕР_1 «Приватбанк Gold Universal», яку постановою про визнання речових доказів від 24.04.2022 визнано речовими доказами - повернути власнику ОСОБА_6 .

Речові докази: кофта сірого кольору марки «Klimber», куртка сірого кольору марки «Rukkar», джинси синього кольору марки «Pull Bear», рюкзак рожевого кольору марки «Living Traveling Share», які постановою про визнання речових доказів від 24.04.2023 визнано речовими доказами - повернути ОСОБА_4 .

Речовий доказ: компакт-диски DVD-R (два) із відеозаписами із камер спостереження, які постановами про визнання речових доказів від 24.04.2022 визнано речовими доказами - залишити при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1