печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000103 від 21.01.2022, про продовження строку тримання під вартою підозрюваної

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, українки, раніше не судимої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого (до затримання) за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, -

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ; захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; підозрювана ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

18.08.2023 старший слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Печерської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 21.01.2022 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Підставою продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою на думку слідчого, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, а також наявність заявлених ризиків, які не зменшилися, та з`явилися нові, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав подане клопотання, посилаючись на його обґрунтованість.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечували, зазначили, що ризики зазначені слідчим у клопотанні є узагальнюючими та не мають достатнього підґрунтя. Посилаючись на міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики просили застосувати до підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Підозрювана ОСОБА_4 доводи захисників підтримала.

Захисник ОСОБА_6 зазначив про існування обставин, передбачених ч. 4 ст. 47 КПК України за яких має право відмовитися від виконання своїх обов`язків.

Вивчивши клопотання та дослідивши докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Печерським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Печерської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 21.01.2022 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

29.06.2023 о 11 год. 15 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, того ж дня повідомлено їй про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 361, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313, ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 317, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України. В подальшому, 02.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри в участі у злочинній організації; незаконному виготовленні та зберіганні обладнання, прогадізаціею, у незаконному понад 50 штук, вчинені злочинною організацією; у незаконному особливо небезнечного паркотичного засобу вчиненого злочинною організацією; в організації та утриманні місця для незаконного виготовления наркотичних засобів з корисливих мотивів сочинного організацією; у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту злочинною організацією особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

30.06.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави, строком до 25.08.2023.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2023 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто 29.12.2023.

Як вбачається з матеріалів клопотання міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була застосована до підозрюваної ОСОБА_4 з урахуванням тяжкості інкримінованих їй злочинів, з врахуванням даних про її особу при наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла своє об`єктивне підтвердження при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу та його апеляційному перегляді. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_4 до інкримінованих їй злочинів.

Надаючи оцінку доводам в частині наявності існування ризиків, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зав`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи обґрунтування у клопотанні наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, а саме того, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, обґрунтовано тяжкістю злочинів у яких підозрюється; ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обгрунтовується тим, що наразі не встановлено всіх спільників вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, які можуть вчинити дії щодо приховання речових доказів; ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні обгрунтовується тим, що з урахуванням відомих ОСОБА_4 даних свідків та потерпілих вона може вчиняти заходи впливу на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя встановив належне та детальне обґрунтування слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні про не зникнення, ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Інші заявлені ризики передбачені п.п. 2, 4, 5 ст. 177 КПК України всупереч п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України у клопотанні не підтверджуються обставинами, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та виправдовують подальше тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 310, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 313, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності її вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що підозрювана, враховуючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органу досудового розслідування або суду.

При цьому, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на те, що на теперішній час не закінчено досудове розслідування, яке ухвалою Печерського районного суду м. Києва продовжено до 29.12.2023, а остаточне рішення по справі відносно підозрюваної ОСОБА_4 не прийнято, а також враховуючи що свідки та потерпілі підлягають безпосередньому допиту судом, слідчий суддя вважає, що в даному випадку існують ризики можливого незаконного впливу останньою на них, з метою зміни показань.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність прокурором не зникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що в клопотанні слідчого в повному обсязі необґрунтована неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою до закінчення дії попередньої ухвали, для запобігання встановлених ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Зокрема, у клопотанні слідчий в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу посилається на тяжкість інкримінованих підозрюваній кримінальних правопорушень.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному чи обвинуваченому у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01.06.2006 Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Таким чином, з урахуванням наведеного слідчий суддя вважає, що одна лише тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень не може бути безумовною підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В клопотанні слідчого не зазначено інших обставин та підстав, крім тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, які б вказували на неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваної під час досудового розслідування та спростувати доводи захисників з цих обставин.

При цьому, слідчим суддею враховується, що підозрювана ОСОБА_4 раніше не судима, розлучена, має на утриманні двох малолітніх дітей, доньку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце проживання та місце реєстрації.

Зазначені обставини значно зменшують існування встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, враховується посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_4 до затримання та застосування запобіжного заходу не намагалася будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення від кримінальної відповідальності, до затримання не переховувалася, при затриманні не чинила опір.

З огляду на наведене прокурором не доведено обставин передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194, п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України, про неможливість застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою до закінчення дії попередньої ухвали, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 199 КПК України є безумовною підставною для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 є матір`ю двох неповнолітніх дітей, які на час тримання її під вартою позбавлені батьківського піклування, адже, як мати так і батько знаходяться під вартою, а діти тимчасово виховуються бабусями, враховуючи, що ОСОБА_4 не є соціально небезпечною особою, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту достатнім чином забезпечить, як належне виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, так і виконання обов`язків по вихованню та утриманню її неповнолітніх дітей, що також сприятиме виконанню ст. 7 Конвенції про права дитини.

Реалізуючи зазначену правову позицію Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», з урахуванням наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначених даних щодо особи підозрюваної, які значно зменшують існування встановлених ризиків, слідчий суддя вважає можливим до підозрюваної застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце постійного проживання, із покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що буде достатнім для забезпечення її належної процесуальної поведінки та запобігання названим вище ризикам.

Водночас, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді особистої поруки не забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, а тому приходить до висновку про відмову у застосуванні такого запобіжного заходу.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 184, 193, 199, 205, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого - залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_4 , строком до 19.10.2023 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останній цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням надання останній невідкладної медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту.

Підозрювану ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 і звільнити.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_4 прибувати до суду, прокурора та слідчого за першою вимогою, а також виконувати строком до 19.10.2023 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатись із Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

У задоволенні заяви депутата Обухівської міської ради Київської області ОСОБА_11 про взяття на поруки підозрюваної - відмовити.

Строк дії ухвали визначити до 19.10.2023.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1