ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 754/4830/19

провадження № 51-6370км19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання засудженого захисника прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого на вирок Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, жителя АДРЕСА_1 .

Обставини справи

1. Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

2. Суд визнав доведеним, що 30 жовтня 2018 року приблизно о 19:30 в квартирі на АДРЕСА_2 під час спільного вживання алкогольних напоїв між засудженим та ОСОБА_8 виник конфлікт, в ході якого засуджений з умислом на вбивство завдав потерпілому ножем не менше десяти ударів у голову, груди та інші частини тіла, від яких той помер на місці.

3. Донецький апеляційний суд скасував вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання і своїм вироком призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

Вимоги і доводи касаційної скарги

4. Засуджений, посилаючись на пункт 3 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить змінити вирок апеляційного суду та пом`якшити призначене йому покарання до 11 років позбавлення волі.

5. Він стверджує, що призначене покарання є несправедливо суворим, оскільки апеляційний суд усупереч вимогам статей 50, 65 КК не врахував повною мірою всіх даних про його особу та наявних у справі пом`якшуючих обставин, зокрема щирого каяття, позитивних характеристик, наявності постійного місця проживання та неповнолітньої дитини. Зазначає, що суди залишили поза увагою агресивну поведінку потерпілого під час конфлікту. Вважає, що у судів були підстави для застосування до нього статті 69 КК.

Позиції учасників касаційного розгляду

6. Засуджений та захисник підтримали касаційну скаргу.

7. Прокурор у судовому засіданні заперечив проти касаційних вимог сторони захисту, вважаючи вирок апеляційного суду законним і обґрунтованим.

8. Іншим учасникам провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

Оцінка Суду

9. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

10. Суд звертає увагу, що доводи в касаційній скарзі засудженого зводяться до незгоди з оцінкою судами фактичних обставин справи та їх значення для визначення виду й розміру призначеного засудженому покарання. Однак лише незгода сторони з оцінкою суду не доводить явної несправедливості покарання і відповідно до пункту 3 частини першої статті 438, статті 414 КПК не є підставою для скасування або зміни судових рішень.

11. Крім того, щоб замінити оцінку фактичних обставин справи, надану судами першої і апеляційної інстанцій, своєю власною оцінкою, Суд з урахуванням принципу безпосередності мав би самостійно дослідити ці обставини в їх сукупності, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції. Доводів, що свідчили б про явну несправедливість покарання, які касаційний суд може перевірити, не вдаючись до дослідження доказів та оцінки фактичних обставин справи, у скарзі не наведено.

12. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При його призначенні повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

13. Апеляційний суд дотримався цих вимог закону. Ухвалюючи свій вирок у частині призначеного засудженому покарання, цей суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також інші обставини, які мають правове значення, і дійшов висновку про м`якість призначеного судом першої інстанції покарання.

14. Апеляційний суд взяв до уваги спосіб заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, їх кількість та локалізацію. Зокрема суд врахував той факт, що після того, як засуджений завдав не менше десяти ударів ножем у життєво важливі частини тіла потерпілого, а саме шию та груди, він цілеспрямовановідрізав йому вушну раковину. Також він зважив на позицію потерпілої, яка вважала, що призначене засудженому судом першої інстанції покарання є надто м`яким. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, і не встановив пом`якшуючих обставин. На підставі встановлених обставин цей суд дійшов висновку, що засуджений становить підвищену суспільну небезпеку.

15. Доводи, викладені в касаційній скарзі, про те що апеляційний суд безпідставно не визнав пом`якшуючою обставиною активне сприяння у розкритті злочину Суд вважає непереконливими.

16. Суд в своїх рішеннях зазначав, що активне сприяння розкриттю злочину означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. [1]

17. Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши матеріали справи, дійшов висновку, що поведінку засудженого під час досудового розслідування не можна вважати активною та ініціативною. Апеляційний суд встановив, що засуджений в ході проведення слідчих дій, посилався на те, що не пам`ятає обставин події, не вказав на свідків кримінального правопорушення та місцезнаходження речових доказів, зокрема ампутованої вушної раковини.

18. Суд не має підстав ставити під сумнів висновок апеляційного суду про те, щочасткове визнання засудженим своєї вини та надання показань не підтверджує активного сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшує покарання.

19. Водночас суд не залишив поза увагою тих обставин, на які посилається сторона захисту, у тому числі часткове відшкодування потерпілій заподіяної моральної шкоди. Урахувавши це, апеляційний суд визнав можливим призначити засудженому покарання у виді позбавлення волі не у максимальному розмірі, передбаченому санкцією закону за інкримінований злочин.

20. Аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання, призначеного засудженому, в касаційній скарзі не наведено.

21. Вирок апеляційного суду не суперечить статтям 370, 374, 420 КПК, а тому підстав для його зміни за доводами касаційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Донецького апеляційного суду від 29 липня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Наприклад: постанови від 07 квітня 2021 року у справі № 263/15605/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/96208170; від 12 вересня 2019 року у справі № 674/1608/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/84305393