Справа № 344/5951/23
Провадження № 1-кп/344/835/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

та захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Шепетівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2022 року за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, РНОКПП суду невідомий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення розташування військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, 15 грудня 2020 року ОСОБА_5 укладено контракт із Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15 грудня 2020 року №261-РС ОСОБА_5 призначено на посаду старшого навідника гранатометного відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15 грудня 2020 року №311 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, старший солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватись Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватись вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно з п.п. 1-4 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05год. 30хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану старшому солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення України.

Однак, 14 травня 2022 року приблизно о 08год. 45хв. старший солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за контрактом, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 , приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив розташування військової частини.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини, суду пояснив, що 14 травня 2022 року він, будучи військовослужбовцем за контрактом, отримуючи грошове забезпечення та будучи попередженим про кримінальну відповідальність, не повідомив командування та самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 і з того часу до моменту затримання 27 березня 2023 року перебував по АДРЕСА_2 , де доглядав за дідусем ОСОБА_8 . Дідусь помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У вчиненому щиро каявся, вважає, що вчинив не правильно, просив суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином; дані про особу винного; його молодий вік; стан здоров`я та його майновий стан; він не працює; неодружений; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; проходив військову службу за контрактом і за місцем служби характеризується негативно; раніше судимий вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2022 року за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім цього, в досудовій доповіді Шпетівського районного відділу № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Хмельницькій області про обвинуваченого ОСОБА_5 зазначено про високий рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_5 на думку органу пробації можливе за умови постійного нагляду та контролю, а також застосування відповідних заходів виховного характеру в умовах ізоляції від суспільства.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, обвинуваченого, який просив суворо не карати, та захисника, який просив застосувати положення ст. 69 та ст. 62 КК України та замінивши обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, суд, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності покарання, вважає, що ОСОБА_5 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 408 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім цього, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив дане кримінальне правопорушення до постановлення 19 вересня 2022 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області вироку, який набрав законної сили та яким його засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, то покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими в ч. 4 ст.70 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В той же час достатніх правових підстав для застосування за клопотанням сторони захисту положень ст.ст. 62, 69 КК України судом встановлено не було.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 вересня 2022 року, більш суворим покаранням за цим вироком, - позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 27 березня 2023 року.

Відповідно до ст. 72 КК України в строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 27 березня 2023 року до дня набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя Роман ХОРОСТІЛЬ