Провадження № 1-і/337/28/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі клопотання прокурора Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 11.01.2021р. до ЄРДР за №0000016 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Романівське Пологівського району Запорізької області, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження, яке було внесене до ЄРДР 11.01.2021р. за №0000016, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В межах даного кримінального провадження обвинувачену ОСОБА_4 було затримано та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого неодноразово продовжувалася, останній раз ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.07.2023р. до 07.09.2023р. включно.

На теперішній час Токмацький районний суд Запорізької області перебуває на тимчасово окупованій території і тимчасово не здійснює судочинство.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022р. (із змінами) територіальну підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним судом м.Запоріжжя.

04.09.2023р. до Хортицького районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 не може бути завершене до спливу строку тримання під вартою, а ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, не зникли та продовжують існувати. Враховуючи ступень тяжкості інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років, а також особу обвинуваченої, яка неодружена, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, офіційно працевлаштована не була, засобом її існування були випадкові заробітки, зловживає спиртними напоями, до затримання проживала у с.Романівське Пологівського району Запорізької області, яке наразі є тимчасово окупованою територією, є підстави вважати, що обвинувачена може переховуватись від суду. Обвинувачена знайома зі свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який її співмешканцем, а також з потерпілим ОСОБА_8 , який є її дядьком, і будучі обізнаною про їх анкетні дані та перебуваючи на волі, може незаконно впливати на них з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав повністю з підстав, викладених в ньому, просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечила та пояснила, що заявлені прокурором ризики є недоведеними. Вона зареєстрована та проживала до затримання у с.Романівське Пологівського району Запорізької області, але має намір мешкати у м.Запоріжжі у свого друга ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , який може надати їй житло. Наміру ухилятись від явки до суду, впливати на свідків та потерпілого вона не має. Достатнім запобіжним заходом вважає особисте зобов`язання, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити їй запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечив та пояснив, що підстави для подальшого тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою прокурором не доведені. Обвинувачена тримається під вартою понад 2 роки, вже більше року судовий розгляд кримінального провадження не здійснюється, матеріали кримінального провадження відсутні, доказом вини обвинуваченої є лише клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Тривале тримання обвинуваченої під вартою порушує її права і є незаконним. Також зазначив, що у обвинуваченої є знайомий ОСОБА_9 , який проживає в м.Запоріжжі. Виїхати на окуповану територію обвинувачена не зможе, впливати на свідків наміру не має. Вважає достатнім запобіжним заходом особисте зобов`язання та заявив клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.3, 8 Конституції України, ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з ч.1-3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як встановлено судом, в межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - умисне вбивство, яке є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Виходячи з практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 перебуває на стадії судового розгляду і на цій стадії провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про причетність обвинуваченої ОСОБА_4 до кримінального правопорушення.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Суд вважає доведеним, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який був підставою для обрання та продовження застосованого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшився, не відпав та є актуальним.

В даному випадку суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя особи, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі до 15 років. Раніше обвинувачена не судима, водночас, відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, до неї може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Обвинувачена неодружена, неповнолітніх дітей та утриманців не має, що свідчить про низькі соціальні зв`язки. До затримання ОСОБА_4 працевлаштована не була, проживала у с.Романівське Пологівського району Запорізької області, яке на даний час є тимчасово окупованою територією, що позбавляє можливості здійснення контролю за обвинуваченою за вказаним місцем проживання. Актуальна та достовірна інформація про наявність у ОСОБА_4 постійного місця проживання на підконтрольній території України, близьких родичів та усталеність соціальних зв`язків відсутня.

Вказані обставини в сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачена, будучи обізнаною про суворість покарання, яке може бути їй призначено у разі визнання її винуватою, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення, тобто ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, та виправдовують подальше її тримання під вартою.

Також, на думку суду, ризик незаконного впливу на свідків не зменшився, оскільки як вбачається із клопотання прокурора, обвинувачена знайома зі свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , при цьому останній був її співмешканцем, і будучі обізнаною про їх анкетні дані та перебуваючи на волі, може безперешкодно на них незаконно впливати шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд вважає, що вказані ризики є надзвичайно високими та виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку суду, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Такий запобіжний захід як особисте зобов`язання, про що заявляє сторона захисту, не є співмірним і доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження. Більш того, як вже зазначалось, обвинувачена не має місця проживання на підконтрольній території України, а на підтвердження доводів про можливість проживання обвинуваченої у її знайомого в м.Запоріжжі сторона захисту жодних доказів суду не надала.

Заяви від осіб, які б виявили бажання бути поручителями обвинуваченої, не надходили, що виключає можливість застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Підстав для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд також не вбачає, оскільки на підтвердження доводів про можливість проживання обвинуваченої у друга або про можливість оренди житла у м.Запоріжжі або в іншому місті, яке знаходиться на підконтрольній Україні території, наявності на це згоди власника або користувача житла, обвинувачена та його захисник жодних доказів суду не надали.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою, матеріали провадження не містять. Вік та стан здоров`я обвинуваченої не є перешкодою для її тримання під вартою.

Доводи сторони захисту щодо тривалого перебування обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою в даному випадку суд вважає необґрунтованими через те, що тривалість судового розгляду викликана об`єктивними чинниками, такими як складність кримінального провадження, дією воєнного стану в Україні, що уповільнює розгляд кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження перебували на розгляді Токмацького районного суду Запорізької області, а м.Токмак наразі є тимчасово окупованою територією.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи.

В даному випадку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, суд вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_4 перебувати на волі.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої, на даному етапі, не встановлено та стороною захситу не доведено.

Таким чином, підстав для зміни обвинуваченій ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає і його дію слід продовжити до 60 днів, задовольнивши тим самим клопотання прокурора повністю, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання слід відмовити.

Однак, продовжуючи обвинуваченій ОСОБА_10 строк тримання під вартою, виходячи із системного аналізу положень ч.3, ч.4 ст. 183 КПК України, практики ЄСПЛ, враховуючи тривалість тримання ОСОБА_4 під вартою понад два роки, з яких тривалий час кримінальне провадження по суті не розглядається, суд вважає за необхідним визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу відповідно до п.3) ч.5 ст. 182 КПК України у мінімально передбаченому розмірі, тобто 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На думку суду, вказаний розмір застави надасть можливість забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Підстав для беззаперечної неможливості застосування такого альтернативного запобіжного заходу на цій стадії кримінального провадження з урахуванням його тривалості, судом не встановлено.

Керуючись ст.2,7,176-178,182, 183,194,199,331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04 листопада 2023 року включно.

Визначити одночасно з продовженням строку тримання під вартою альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмір 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок (отримувач коштів: ТУ ДСАУ в Запорізькій області, реквізити рахунку: UA0001205, банк отримувача: ДКСУ, м. Київ, код ЄДРПОУ: 26316700, код МФО: 820172).

У разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_4 в межах строку дії ухвали, тобто до 04 листопада 2023 року включно, обов`язки: 1) прибувати до суду за першим викликом; 2) не відлучатися за межі міста мешкання без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватись від спілкування з потерпілим і свідками у цій справі поза межами судових засідань.

Роз`яснити обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачена ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій, захиснику та надіслати до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 06.09.2023 року о 12.55 годині.

Суддя ОСОБА_1