У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/318/23

13 липня 2023 року селище Богородчани

Слідчий суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани скаргу ОСОБА_4 на постанову начальника СВ ВП№2 (селище Богородчани) РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_3 від 29.06.2023р. про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні №0000018 від 14.02.2023р.. та відмову у проведенні слідчих дій, щодо з`ясування факту наявності досліджуваних листів про відмову у наданні МУО в особистому кабінеті та зобов`язати визнати заявника потерпілим,

в с т а н о в и в:

До Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшла скарга ОСОБА_4 , у якій він просить скасувати постанову начальника СВ ВП№2 (селище Богородчани) РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_3 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні №0000018, що внесене до ЄРДР від 14.02.2023р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.366 КК України та про відмову у проведенні слідчих дій, щодо з`ясування факту наявності досліджуваних листів про відмову у наданні МУО в особистому кабінеті ОСОБА_4 .. Просить зобов`язати начальника СВ ВП№2 (селище Богородчани) РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_3 визнати ОСОБА_4 потерпілим в рамках вищевказаного кримінального провадження.

Свою скаргу ОСОБА_4 , що він звернувся до поліції із заявою про вчинення начальником сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

26.06.2023р. він звернувся до прокурора, який здійснює нагляд за досудовим розслідуванням, із клопотанням про визнання його потерпілим. Постановою начальника СВ ВП№2 (селище Богородчани) РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_3 від 29.06.2023р., відмовлено скаржнику, у задоволенні клопотання про залучення ОСОБА_4 в якості потерпілого по кримінальному провадженню №0000018 від 14.02.2023р. На думку скаржника, вказана постанова складена з порушенням вимог закону, не містить посилань на проведені дізнавачем слідчих дії, які стали підставою для висновку про відмову у задоволенні клопотання та не надано оцінки доводам, якими ОСОБА_4 обґрунтовувала свої твердження про спричинення їй матеріальної шкоди.

Крім того слідчий відмовляється проводити таку слідчу дію, з метою з`ясування факту наявності МУО (стосовно яких написана скаржником заява про підроблення) в Єдиній електронній системі у сфері будівництва, шляхом використання цифрового підпису ОСОБА_4 для входу в систему ЄДЕССБ через особистий кабінет громадянина ОСОБА_4 .

У судове засідання скаржник, який про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повторно не з`явився. Направив до слідчого судді заву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Як вбачається з матеріалів скарги скаржник тричі повідомлявся телефонограмою, що передбачено ст. 135 КПК України, про судові засідання, призначені на 13.07.2023 року о 13.30 год., 13.07.2023р. о 14.50 год., та 13.07.2023 року о 16.00 год. Але скаржник, не з`являється в судові засідання для розгляду скарги.

Враховуючи скорочений строк розгляду скарги, та те, що скаржник не з`явився повторно у судове засідання, надав слідчому судді заяву про розгляд скарги без його участі, слідчий суддя вважає, що така поведінка скаржника свідчить про втрату інтересу до предмета оскарження. При цьому слідчим суддею було вичерпано усі процесуальні можливості для дотримання відповідних положень КПК України та розгляду скарги за участю скаржника, тому слідчий суддя приходить до висновку про розгляд скарги за відсутності скаржника.

Начальник СВ ВП№2 (селище Богородчани) РУП ГУНП в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 в судовому засіданні проти скарги заперечив, вважає її необґрунтованою, оскільки на даний час проводиться досудове розслідування та встановлюють всі факти та обставини його вчинення, однак на даний час слідчі дії продовжуються, однак не встановлено жодних ознак підробки документів. Крім того, скаржником не надано доказів, які б підтверджували шкоду нанесену йому, оскільки договори, які надав скаржнив не стосуються кримінального провадження. Навіть у разі встановлення події та складу кримінального правопорушення за ч.1 ст. 366 КК України, потерпілою стороною була би держава а не ОСОБА_4 , тому вважає що постанова про відмову у визнанні потерпілим є законною та обґрунтованою. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши слідчого ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

Необхідно визначити, у яких випадках особа може набувати статусу потерпілого відповідно до норм кримінального процесуального закону. Так, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

З урахуванням цих положень, потерпілим може бути 1) особа, якій завдано шкоди (моральної, фізичної або майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Проаналізувавши постанову слідчого, відповідно до якої останній вважає, що в ході кримінального провадження, на час звернення скаржника із клопотанням в діях начальника сектору архітектури та містобудування Богородчанської селищної ради ОСОБА_5 не встановлено факти вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України та не встановлено достатніх відомостей, які б свідчили про завдання ОСОБА_4 шкоди.

У скарзі ОСОБА_4 посилається на триваюче досудове розслідування та на відсутність у слідства доказів невинуватості ОСОБА_5 у вчиненні щодо заявника ( ОСОБА_4 ) кримінального правопорушення. Разом з тим, відповідно до ст. 62 Конституції України та норми КПК України, саме на органи досудового розслідування покладено обов`язок встановлення винуватості особи та збирання доказів. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 55 КПК, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

З оскаржуваної постанови про часткову відмову в задоволенні клопотання від 29.06.2023 року вбачається посилання слідчого на відсутність здобутих доказів об`єктивної сторони кримінального правопорушення передбаченого ст. 366 КК України(службове підроблення), тому вважав передчасним залучення заявника в статусі потерпілого на даному етапі кримінального провадження.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Таким чином, КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. "Очевидність та достатність" таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливістю визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. При визначені шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити з того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.

З доданого до скарги листа відділу містобудування, архітектури, інфраструктури та захисту довкілля №004/01-18 від 10.02.2021 року за підписом ОСОБА_6 , вбачається перерахування чіткого переліку відсутніх документів, як підставу повернення скаржнику пакету документів. Разом з тим у листі міститься рекомендація по розробці проектної документації. Сприйняття такої рекомендації залежить від вибору особи та на даний час, без встановлення чіткої об`єктивної сторони кримінального правопорушення, не складає прямого причинно-наслідкового зв`язку з укладенням договору №420-02.21 на виконання проектних робіт від 15.02.2021 року, дотриманням умов та строків передбачених цим договором, оплатою послуг, його належним/неналежним виконанням, проведенням розрахунків тощо. При цьому, з доданої до скарги копії вищезгаданого договору та завдання вбачається відсутність волевиявлення ОСОБА_4 , відповідно правомірність та дотримання строків виконання умов такого договору і порядку розрахунків. На даний час, проведеним досудовим розслідуванням ознак складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України щодо внесення до такого листа №004/01-18 від 10.02.2021 року завідомо неправдивих відомостей, його підроблення, складання та видача завідомо неправдивого документа ще не вбачається. Необхідність перевірки наявності в діях особи складу кримінального правопорушення, в тому числі встановлення об`єктивної сторони, є обов`язком слідчого, який уповноважений в межах компетенції, передбаченої КПК, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Крім того, злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, відомості про який внесені до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, не є злочином, об`єктом посягання якого виступають життя та здоров`я особи, честь та гідність особи або інші особисті права і свободи людини і громадянина.

Відповідно до Розділу XVII КК України, ст. 366 цього Кодексу відноситься до злочинів у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, а тому об`єктом посягання цього злочину не можуть бути права та інтереси фізичної особи, в тому числі особисті, внаслідок чого особі завдано матеріальної та моральної шкоди.

Слідчий суддя погоджується з висновком слідчого, що клопотання ОСОБА_4 про залучення його до кримінального провадження як потерпілого внаслідок заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди, не підлягає задоволенню, так як заявлене передчасно, без достатніх на те підстав та без встановлених на даний час обставин вчинення кримінального правопорушення та спричинення прямих витрат або спричинення прямої шкоди. На даний час очевидна відсутність причинного зв`язку понесених ОСОБА_4 витрат за цивільно-правовим договором №420-02.21 на виконання проектних робіт від 15.02.2021 року, з невстановленою об`єктивною стороною кримінального правопорушення.

Отже, приймаючи до уваги наведені обставини, а також положення ч. 5 ст. 55 КПК України, суд не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 та скасування оскаржуваної постанови.

Вищевикладене не позбавляє права ОСОБА_4 повторно звернутись з відповідним клопотанням при наявності відповідних підстав та встановленні обставин як під час проведення досудового розслідування, так і під час підготовчого судового засідання у разі складання обвинувального акту та передачі його до суду. Оскільки, відповідно до ч.3. ст. 303 КПК України, під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені п.п. 5 та 6 частини першої цієї статті, а це п.5 рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, та п.6. рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Крім того, вимога скаржника, щодо оскарження відмови у проведенні слідчих дій, відносно з`ясування факту наявності досліджуваних листів про відмову у наданні МУО в особистому кабінеті ОСОБА_4 , також не підлягає задоволенню, оскільки відсутнє обґрунтування, яким чином наявність чи відсутність МУО (жодного разу в скаргах не зазначено складу назви чи поняття внаслідок абривіації) вказує на наявність чи відсутність складу злочину, передбаченого ст. 366 КК України.

В клопотанні від 26.06.2023р. ОСОБА_4 зазначає, про видачу йому підробних листів про відмову у кількості 5 штук, в той час як у заяві про вчинення кримінального правопорушення вказувалось на відмінність QR-кодів у цих листах. Щодо підроблення МУО скаржником не зазначалось та відповідного обґрунтування у клопотанні не наведено. Не обгрунтовано також вимогу використання електронного цифрового підпису ОСОБА_4 для входу в систему через особистий кабінет скаржника, щодо змісту та сенсу проведення такого входу. При цьому не обґрунтовано можливість використання електронного цифрового підпису ОСОБА_4 з урахування його систематичної неявки. Тому, без належного обґрунтування заявленої вимоги таке клопотання є передчасним та може бути за наявності на те підстав подано повторно.

Слідчий суддя також звертає увагу, що відповідно до вимог КПК України, слідчий, прокурор є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Жодною нормою КПК України не передбачено, що слідчий суддя може втручатись в діяльність слідчого, зокрема, зобов`язати його вчинити конкретні слідчі дії.

Отже, слідчий суддя, виходячи із ч. 5 ст. 40, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому на здійснення конкретних слідчих дій, зважаючи на специфіку слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Тому, слідчий суддя не повноважний зобов`язати слідчого вчиняти конкретні слідчі дії.

Керуючись вимогами ст.ст. 55, 303, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову начальника СВ ВП№2 (селище Богородчани) РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_3 від 29.06.2023р. про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим в кримінальному провадженні №0000018 від 14.02.2023р.. та відмову у проведенні слідчих дій, щодо з`ясування факту наявності досліджуваних листів про відмову у наданні МУО в особистому кабінеті та зобов`язати визнати заявника потерпілим - відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1