Справа № 466/9392/23
Провадження № 1-кп/466/1020/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 року місто Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

Справа № 466/9392/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження за №0001227 від 23 липня 2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка, Звенигородського району Черкаської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації, згідно ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - обвинувачений ОСОБА_3

учасники провадження - потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора, обвинуваченого, потерпілих

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, який введений 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 ( із подальшими змінами) - 22.07.2023, приблизно о 13:10 год., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, викрав із лавки: сумку-бананку, темно-синього кольору, вартістю 250 грн, в якій знаходився мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 9А», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 4299 грн, який належить ОСОБА_6 та сумку-бананку, чорного кольору, вартістю 250 грн, в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung А40», синього кольору, вартістю 4000 грн, який належить ОСОБА_5 , які помістив у свою сумку білого кольору, розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 - на загальну суму 4549 грн та потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 4250 грн.

Матеріальна шкода відшкодована частково, шляхом повернення грошових коштів по 2000,00 грн. кожній, цивільний позов потерпілими не заявлений.

Такими діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті. Розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомили, що шкода їм частково відшкодована, претензій до обвинуваченого не мають, оскільки обвинувачений частину коштів зобов`язався повернути потерпілим до 01.10.2023 року.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 4 ст.185 КК України, оскільки такий вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування спричинених збитків.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини, за яких вчинене діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , характер умисних дій обвинуваченого, ступінь тяжкості злочину, його поведінку після вчинення злочину, покази потерпілих, які не мають претензій до останнього, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому повинно бути пов`язано з позбавленням волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Разом з цим, враховуючи фактичні обставини справи, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, ставлення обвинуваченого до вчиненого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, його щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання і вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки. Крім того, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України та покази потерпілих, які немають претензій до обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

В ході досудового розслідування ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 15.08.2023 обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 15.10.2023, тому такий запобіжний захід слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку суду в законну силу залишити раніше обраний згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 15.08.2023 особисте зобов`язання.

Речові докази:

-DVD-R диск, на якому знаходиться один відео файл під назвою «XVR_ ch4_ main_0008_0714», які згідно постанови про визнання предмета речовим доказом від 24.07.2023 визнані речовим доказом та зберігається при матеріалах кримінального провадження- зберігати при матеріалах кримінального провадження.

-сумки -бананки чорного кольору із надписом « Sport» та сумка темносинього кольору із надписами «Tik Tok», які згідно постанови про визнання предмета речовим доказом від 27.07.2023 визнані речовим доказом та передані на зберігання потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернути ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті 20.09.2023.

Суддя ОСОБА_1