Справа № 393/403/23
пров. 1-кп/393/89/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року смт Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новгородка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000517 від 02.05.2023р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Новгородківському районному суді Кіровоградської області знаходиться вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України

14.08.2023р. до Новгородківського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Дане клопотання прокурор обґрунтовує наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема обвинувачений може: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме - укривати від суду дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити дане кримінальне правопорушення, тобто ризики, які були на момент застосування до обвинуваченого та в подальшому продовження даного запобіжного заходу, не зменшилися. На думку прокурора, враховуючи особу обвинуваченого, до останнього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, так як інший запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам

В судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому та просив суд його задовольнити.

Обвинувачений у судовому засіданні просив суд застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, так як він вину у вчиненні злочину визнає.

Захисник у судовому засіданні просила суд відмовити в клопотанні прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому та змінити останньому запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 02.06.2023р. застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 30.07.2023р. включно, із визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80520 грн.

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 19.07.2023р. продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16.09.2023 року включно, із визначенням застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80520 грн.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Судом встановлено, що підставою для обрання обвинуваченому зазначеного запобіжного заходу слугувала наявність пред`явленого обвинувачення останньому у вчиненні інкримінованого злочину, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема обвинувачений може: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме - укривати від суду дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити дане кримінальне правопорушення.

У справі ''Воляник проти України'' від 02.10.2014р. Європейський суд з прав людини вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз,як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

У справі ''Москаленко проти України'' від 20.05.2010р. Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті суд нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також суд визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, обставини даного кримінального провадження, зокрема те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який згідно ст.12 є тяжким (ч.1 ст.263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років), та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, але з офіційною дружиною не проживає, проживає з цивільною дружиною, офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації не проживає, проживає у м.Дніпро в квартирі, осіб на утриманні не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, є військовослужбовцем запасу.

Суд вважає, що ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків продовжують існувати під час судового провадження, такі ризики є реальними. Так, в судовому засіданні обвинувачений вказав, що він вину у вчиненні злочину визнає, але у даному судовому засіданні питання щодо обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження не вирішувалось, оскільки за клопотанням захисника в судовому засіданні оголошено перерву. Тому, обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу, так як показання свідка отримуються судом усно шляхом допиту особи безпосередньо в судовому засіданні. Ризик переховування від суду також залишається реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками. Обвинувачений також може укривати від суду дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні.

Проте, прокурором не доведено ризику вчинення обвинуваченим інших злочинів та продовження кримінального правопорушення, враховуючи, що він раніше не судимий.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявні ризики того, що обвинувачений перебуваючи на волі може: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто заявлені ризики, які передбаченні пунктами 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, та які були на момент застосування до обвинуваченого та в подальшому продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може бути застосований до обвинуваченого, так як він не забезпечить уникнення наведених ризиків та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого з огляду на особу останнього.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, які зазначені у даному клопотанні прокурора, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів підлягає задоволенню.

Згідно ч.3 ст.115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням викладеного, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 розмір застави 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80520 грн., з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 183, 196, 197, 331 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12.10.2023 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26241445, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505, призначення платежу забезпечення виконання ухвали суду по справі № 0000517.

При внесенні зазначеної суми застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти.

У разі внесення ОСОБА_4 застави покласти на нього на строк до 12.10.2023 року наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, як особисто так і через третіх осіб за винятком участі в процесуальних діях та в суді;

5)здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали вручити (направити) обвинуваченому, захиснику, прокурору та ДУ ''Кропивницький слідчий ізолятор''.

Суддя ОСОБА_6