Справа № 462/4249/22
провадження 1-кп/462/373/23
У Х В А Л А

05 травня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000926 від 18.12.2020 року відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

До Залізничного районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

В ході підготовчого судового розгляду прокурором заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи таке тим, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту та у незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, психотропних речовин, обіг яких обмежено, наркотичних засобів обіг яких обмежено, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, психотропних речовин, обіг яких обмежено, особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, наркотичних засобів обіг яких обмежено в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, без альтернативи призначення іншого покарання. Строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 13.05.2023, однак ризики, що слугували підствами для обрання та продовження строку раніше обраного запобіжного заходу не зменшелись та не відпали, відтак є необхідність в обранні останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 671000 грн. При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, сторона обвинувачення приходить до висновку, що наявні докази, які дають підстави обгрунтовано обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, і такі є вагомими, належними, допустимими та отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років; вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до нього запобіжного заходу у виді позбавлення волі; відсутніть в обвинуваченого постійного місця роботи та соціальних зв`язків. Оцінюючи особу обвинуваченого та вчинені ним кримінальні правопорушення є наявні передбачені ст. 177 КПК України ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватись від суду, оскільки йому загрожує покарання у виді позбавленні волі, без альтернативи призначення іншого покарання і це може стимулювати його до втечі. Крім цього, слід врахувати соціальні зв`язки ОСОБА_4 , які не перешкоджають йому покинути Львівську область, у тому числі і територію України та переховуватись від суду з метою уникнення покарання; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування з метою схилити їх до зміни даних ними показань; знищити, сховати або спотворити речові докази, які можуть підтверджувати його незаконну діяльність та викриття інших співучасників злочину; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується. Враховуючи наявність обґрунтованого повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, особу підозрюваного та те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 671000 грн.

Обвинувачений та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , покликаючись на те, що такий вже тривалий час перебуває під вартою, а ризики передбачені ст.177 КПК України не доведені. Просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

Крім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.03.2023 обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін до проведення підготовчого судового засідання, але не більше 60 днів, тобто до 13.05.2023.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 №33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч. 3 ст.307 КК України, що є тяжким та особливо тяжким кримінальними правопорушеннями, за які встановлено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, можливість останнього незаконно впливати на свідків, оскільки такі ще судом не допитані. Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, тобто не має офіційного джерела доходу та не має соціальних зв`язків, що також може спонукати до вчинення правопорушення з метою власного матеріального збагачення. Відтак, наявні всі підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд вважає, що встановлені раніше ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого на даний час продовжують існувати, а тому дані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на презумпцію невинуватості, з урахуванням серйозності висунутого обвинувачення, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даному етапі є адекватним превентивним заходом.

Оскільки заявлені при обранні запобіжного заходу ризики щодо неналежної поведінки обвинуваченого не зменшилися, що виправдовує подальше його тримання під вартою, суд знаходить доцільним застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто з 05.05.2023 до 03.07.2023 включно.

Разом з тим, при виконанні судом вимог ч. 3 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, наявність вище описаних ризиків, беручи до уваги тяжкість, пред`явленого обвинувачення, суд приходить до висновку за можливе встановити розмір застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 671000 грн.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 197, 315, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000926 від 18.12.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 03.07.2023 року включно.

Заставу обвинуваченому ОСОБА_4 визначити в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 671000 гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він тимчасово проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку наявності таких.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Суддя: