Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5249/23
Номер провадження 1-кс/711/1461/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000288, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, поданим в рамках кримінального провадження №0000288, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.08.2023, про накладення арешту на рюкзак, володільцем та користувачем яких є неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кросівок, корпус скріплення дзеркала, що знаходились у вказаному рюкзаку.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 04 серпня 2023 року близько 21 години 20 хвилин неповнолітній водій ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи мотоциклом SPARK реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в с. Піщане Золотоніського району Черкаської області, по проїзній частині вулиці Руслана Шеремета зі сторони автодороги Бориспіль-Запоріжжя в напрямку до центру села Піщане, проїжджаючи біля будинку №105, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 1986 року народження, який рухався по проїзній частині дороги в попутному з мотоциклістом напрямку руху, після чого також, на вказаного пішохода здійснив наїзд водій іншого мотоциклу Forte без реєстраційного номеру, а саме, неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався позаду в попутному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено 04.08.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 за ч.2 ст.286 КК України.

Так, в ході проведення огляду місця події 05.08.2023 за участю батька неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , поряд з місцем дорожньо-транспортної пригоди вилучено рюкзак неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому знаходились кросівок та корпус скріплення дзеркала, які матимуть значення для подальшого з`ясування обставин даної дорожньо-транспортної пригоди, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказаний рюкзак відповідно до заяви від 05.08.2023 ОСОБА_7 , у присутності якого 05.08.2023 проводився огляд місця події, ним добровільно видано, як такий, що належить його сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, під час досудового розслідування слідству необхідно встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди та встановити наявність на рюкзаку ОСОБА_4 , кросівку, корпусі скріплення дзеркала, що у ньому знаходились, слідової картини, у тому числі слідів пошкоджень та механізму їх утворення, що зумовлює необхідність у проведенні відповідних судових експертиз, методика виконання яких передбачає надання експертам для дослідження відповідних об`єктів, у даному випадку рюкзаку, кросівку, корпусу скріплення дзеркала. З цих причин слідству є вкрай важливим, з метою забезпечення кримінального провадження, запобігти можливостям приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження цих речових доказів, що можливо досягти лише шляхом позбавлення власників чи інших зацікавлених осіб права на їх відчуження, розпорядження чи користування ними. При цьому слідство вважає, що повернення речових доказів власникам жодним чином не гарантує можливості запобігання указаним вище ризикам, адже такі ризики можуть бути вчинені як самими власниками, так і третіми, в тому числі зацікавленими, особами з будь-якою метою (перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, відновлення транспортного засобу з метою його продажу, умисного пошкодження чи таємного викрадення майна, тощо).

Відповідно до постанови старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_8 від 05.08.2023 рюкзак, кросівок, корпус скріплення дзеркала, які у ньому знаходились, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000288 та приєднано їх в цій якості, у відповідності до положення ст.ст.98, 100 та 110 КПК України, до матеріалів кримінального провадження, оскільки вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, визнане речовими доказами, а також наявні ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, що може призвести до втрати речових доказів. У зв`язку з цим з метою схоронності зазначених речових доказів наявна потреба у накладенні на них арешту.

У зв`язку з цим, матеріали кримінального провадження свідчать, що потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

Згідно встановлених під час досудового розслідування даних володільцем та користувачем вилученого з огляду місця події рюкзака є неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується заявою від 05.08.2023 його батька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (контактний телефон НОМЕР_2 ).

На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що рюкзак неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кросівок та корпус скріплення дзеркала, що знаходились у рюкзаку, є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000288, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, під час досудового розслідування необхідно провести судові експертизи із їх залученням у стані, що вони мали на момент огляду місця події 05.08.2023, а також слідчі дії, в яких може виникнути необхідність, з метою забезпечення збереження указаних речових доказів та досягнення дієвості кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала повністю, просила задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, неявка в судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстр у досудових розслідувань за №0000288 від 04.08.2023.

В ході проведення огляду місця події 05.08.2023 за участю батька неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , поряд з місцем дорожньо-транспортної пригоди вилучено рюкзак неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому знаходились кросівок та корпус скріплення дзеркала, які матимуть значення для подальшого з`ясування обставин даної дорожньо-транспортної пригоди, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказаний рюкзак відповідно до заяви від 05.08.2023 ОСОБА_7 , у присутності якого 05.08.2023 проводився огляд місця події, ним добровільно видано, як такий, що належить його сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою про визнання та приєднання в якості речових доказів від 05.08.2023, старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області вказані вище речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000288 від 04.08.2023.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Зі змісту ч.2 ст.167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, що передбачено ч.2 ст.168 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно було вилучене 05.08.2023 в ході проведення огляду місця події за участю батька неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , поряд з місцем дорожньо-транспортної пригоди, тобто в межах строку, передбаченого ч.ч.3, 5 ст.171 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч.2 ст.131 КПК України).

Відповідно до ч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч.7 ст.236 КПК України).

Отже, судом встановлено, що вилучене 05.08.2023 під час огляду місця події майно, а саме: рюкзак неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому знаходились кросівок та корпус скріплення дзеркала - є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та відповідають вимогам ст.98 КПК України, оскільки вони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вказане тимчасово вилучене майно є об`єктами, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та збереження речових доказів, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів із забороною розпорядження даним майном.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку що клопотання слідчого слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000288 на речові докази, а саме: виданий в ході огляду місця події батьком неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , зареєстрованим та фактично проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 (контактний телефон НОМЕР_2 ) рюкзак, володільцем та користувачем яких є неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кросівок, корпус скріплення дзеркала, що знаходились у вказаному рюкзаку.

Заборонити розпорядження вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1