Провадження №1-кс/522/3339/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання власникам майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням в порядку ст.174 КПК України про скасування арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на наступне.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2021 у справі №947/35012/21 було задоволено клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000545 від 02.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та накладено арешт, із забороною відчуження, розпорядження, вчинення реєстраційних дій, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

На даний час досудове розслідування кримінального провадження №0000545 від 02.11.2021 здійснюється СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

ОСОБА_3 зазначає, що фактично зазначена квартира була придбана ним на публічному електронному аукціоні СЕТАМ 09.09.2021, в подальшому ним було сплачено на рахунок електронного аукціону та рахунок приватного виконавця ОСОБА_5 грошові кошти в загальній сумі 993 938 грн. Після чого відповідно до діючого законодавства на підставі Акту про проведені електронні торги, складеного приватним виконавцем ОСОБА_5 від 14.09.2021 ОСОБА_3 отримано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів зареєстроване за №1785 від 22.09.2021, після чого за ним зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Таким чином ОСОБА_3 є добросовісним набувачем зазначеної квартири. Попередні власники та особи зазначені в ухвалі суду йому взагалі не знайомі.

ОСОБА_3 зазначає, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання, безпідставно погодилась з доводами прокурора про те що нібито 06.05.2021 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 здійснила Державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «ФК «Картонка плюс» без наявності достатніх на те правових підстав, в порушення недоторканності права власності, без відому власника майна.

Однак реєстрація права власності здійснена правомірно у відповідності до вимог Закону.

В клопотанні прокурора про накладення арешту та доданих матеріалах не міститься жодного доказу що реєстраційні дії були вчинені на підставі неправдивих або підроблених документів.

Також взагалі відсутня заява або скарга будь якої особи, чиї інтереси або права могли бути порушені.

А у разі якщо б якась зі сторін і вважала б що її права порушені, то відповідно до ст.37 ЗУ «Про Іпотеку» це є предметом оскарження в порядку цивільного законодавства.

На теперішній час вже більш ніж 18 місяців як накладено арешт на майно ОСОБА_3 необгрунтованою ухвалою слідчого судді.

За даний час дії арешту стороною обвинувачення можливо було провести всі необхідні слідчі та процесуальні дії з арештованим майном, які планувалось провести. Однак навіть у клопотанні та судовому рішенні, в порушення вимог п.1 ст.171 КПК України не зазначено мету накладання арешту, які дії з майном необхідно було провести стороні обвинувачення.

Обставини, на які посилався слідчий суддя у судовому рішенні про накладання арешту не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а саме слідчий суддя тільки на підставі версії викладеної в клопотанні прокурора, дійшов до висновку, що на зазначене майно нібито було спрямоване злочинне посягання, що не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, та навіть не обгрунтував на підставі яких доказів він прийшов до вказаного висновку.

ОСОБА_3 як власник арештованого майна не є та не був підозрюваним, обвинуваченим або особою яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Взагалі ні в клопотанні прокурора та доданих матеріалів, ні в оскаржуваному судовому рішенні відсутні будь-які посилання та докази що ОСОБА_3 може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, у вказаному кримінальному провадженні взагалі жодній особі не повідомлено про підозру.

Враховуючи зазначені обставини, на теперішній час відсутня необхідність та правові підстави для подальшого арешту майна, у зв`язку з чим ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту з майна.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви просить розглянути клопотання без його участі.

Прокурор та представник відділу поліції в судове засідання не з`явилися, в судове засідання викликалися неодноразово, про дату, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Статтею 174 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, іншого власника або володільця майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

З клопотання ОСОБА_3 вбачається, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2021 у справі №947/35012/21 було задоволено клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000545 від 02.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та накладено арешт, із забороною відчуження, розпорядження, вчинення реєстраційних дій, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101. Метою арешту є збереження речових доказів та необхідність проведення необхідних слідчих дій.

17.08.2022 року в рамках даного кримінального провадження №0000545 від 02.11.2021 визначено підслідність за СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, який знаходиться під територіальною юрисдикцією Приморського районного суду м.Одеси, утім, до цього часу матеріали кримінального провадження в порушення вимог КПКУ не передані даному слідчому підрозділу та із вказаного часу досудове розслідування фактично не здійснюється, що підтверджується листом від 06.06.2023 року вих. №60.2-Г-908 за підписом начальника СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. Таким чином, порушуються вимоги ст. 214, ст.218, ст. 219 КПКУ щодо початку досудового, визначення місця та строків досудового розслідування. Хоча у кримінальному провадженні жодній особі до цього часу не повідомлено про підозру у вчиненні злочину, створені умови істотно обмежують права і свободи осіб у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення кримінального провадження на невизначений термін та із порушенням вимог розумного строку.

Із ухвали слідчого судді про накладення арешту та наданих власником майна документів, вбачається, що фактично зазначена квартира була придбана ОСОБА_3 на публічному електронному аукціоні СЕТАМ 09.09.2021, в подальшому ним було сплачено на рахунок електронного аукціону та рахунок приватного виконавця ОСОБА_5 грошові кошти в загальній сумі 993 938 грн. Після чого відповідно до діючого законодавства на підставі Акту про проведені електронні торги, складеного приватним виконавцем ОСОБА_5 від 14.09.2021 ОСОБА_3 отримано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів зареєстроване за №1785 від 22.09.2021, у подальшому за ним зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Наведене дає підстави вважати ОСОБА_3 добросовісним набувачем зазначеної квартири. Доказів того, що попередні власники та особи зазначені в ухвалі суду йому знайомі суду не надано.

ОСОБА_3 зазначає, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання, безпідставно погодилась з доводами прокурора про те що нібито 06.05.2021 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 здійснила Державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «ФК «Картонка плюс» без наявності достатніх на те правових підстав, в порушення недоторканності права власності, без відому власника майна.

В клопотанні прокурора про накладення арешту та доданих матеріалах не міститься жодного доказу що реєстраційні дії були вчинені на підставі неправдивих або підроблених документів.

Також взагалі відсутня заява або скарга будь якої особи, чиї інтереси або права могли бути порушені. У разі якщо б якась зі сторін і вважала б що її права порушені, то відповідно до ст.37 ЗУ «Про Іпотеку» це є предметом оскарження в порядку цивільного законодавства.

З моменту накладення арешту на майно ОСОБА_3 сплинуло більш ніж 18 місяців.

За цей час сторона обвинувачення мала можливість провести всі необхідні слідчі та процесуальні дії з арештованим майном, які планувалось провести.

ОСОБА_3 , як власник арештованого майна не є та не був підозрюваним, обвинуваченим або особою яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Ризиків втрати вказаного майна взагалі не існує, оскільки воно в силу своїх фізичних властивостей є нерухомим та неподільним.

Створені умови тягнуть за собою порушення прав і законних інтересів власника майна, що суперечить положенням ст.41 Конституції України.

На даний час, за результатами розгляду клопотання та дослідження матеріалів, доданих до нього, слідчим суддею не вбачається необхідність в подальшому арешті квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст.41 Конституції України).

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більш того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»). ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення вказаного клопотання про скасування арешту майна з наведених підстав.

Керуючись ст.ст.167-174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, заборону відчуження, розпорядження, вчинення реєстраційних дій, з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №101, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2021 у справі №947/35012/21, яка належить ОСОБА_3 .

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора - процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000545.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

21.06.2023