Справа № 585/2007/23
Номер провадження 1-кп/585/352/23
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м.Ромни матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000037 від 14.02.2023 року, що надійшли до суду разом з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором та підозрюваною, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Ростов-на-Дону, Ростовської області, російської федерації, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, пенсіонерки, раніше не судимої

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Під час підготовчого судового засідання прокурор та обвинувачена просили суд затвердити угоду.

Вислухавши позицію учасників підготовчого судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до приписів ч. 7 ст. 474 КПК України суд перед затвердженням угоди перевіряє її на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України. Згідно, пунктів 1, 2 вказаної частини передбачений обов`язок суду відмовити в затвердженні угоди, якщо її умови суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, а також не відповідають інтересам суспільства.

За приписами ч. 4 ст. 469 КПК угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Аналіз законодавства дає підстави стверджувати, що угода між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим є певним компромісним рішенням, взаємовигідним для обох сторін, та обумовлює вирішення питань щодо юридичної відповідальності підозрюваного чи обвинуваченого. Сутність цього інституту, з одного боку, полягає в пом`якшенні покарання обвинуваченого, а з іншого у забезпеченні процесуальної економії кримінального судочинства, скороченні процедури судового розгляду та досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 473 КПК правові наслідки затвердження угоди про визнання винуватості полягають у тому, що укладанням угоди обмежується право обвинуваченого, його захисника чи законного представника оскаржувати вирок в апеляційному чи касаційному порядках.

Як видно із обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України. який віднесено до 20 розділу Особливої частини «Злочини проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку» та такі її дії кваліфіковано органом досудового розслідування як поширенняматеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, зокрема шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Стаття 17 Конституції України визначає, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Преамбула Закону України «Про національну безпеку України» містить положення про те, що цей Закон визначає основи та принципи національної безпеки і оборони, цілі та основні засади державної політики, що гарантуватимуть суспільству і кожному громадянину захист від загроз.

При цьому суд вважає, під час повномасштабної війни швидке кримінальне провадження (на підставі угоди) у справах щодо злочинів проти національної безпеки, злочинів проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку» не буде відповідати інтересам суспільства, оскільки, предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка: свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини.

Судові процеси по суті є своєрідною формою комунікації між державою та суспільством через відкритий публічний судовий процес. Гучні судові процеси завжди викликали суспільний інтерес та породжували суспільні дискусії.

Проблема національної безпеки для суспільства наразі є надчутливою та соціально значущою. Отже, предметом суспільного інтересу у цій справі в тому числі може бути: проведення відкритого гласного судового процесу; проходження обвинуваченим через повноцінну процедуру судового розгляду; справедливе покарання у випадку встановлення його вини; бачення суспільством, що правосуддя відбувається.

При з`ясуванні у відповідності до вимог ч.1 ст.474 КПК України у обвинуваченої, чи цілком вона розуміє характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, було встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 не в повній мірі розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, зокрема не вважає, що нею з прямим умислом було здійснено публікації із змістом, у якому йдеться про виправдовування та визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, оскільки вважала та досі вважає дії військових російської федерації незаконними та такими, що заподіяли невиправданих страждань народу України, зазначила про відсутність у неї такої мети, як розповсюдження такої інформації, не розуміє, у чому з її боку полягає глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України. Зазначене свідчить про формальне визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та свідчить про необхідність реалізації нею свого права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого остання обвинувачується.

При цьому судом критичній оцінці також піддаються посилання, зазначені у обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, зокрема щодо існування таких пом`якшуючих обставин як щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину ОСОБА_3 виходячи з наступного.

Так, за своєю сутністю розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Однак, при допиті обвинуваченої у суді ОСОБА_3 не висловлювався щирий жаль із приводу скоєного та осуд своєї поведінки, як і те, що вона виявляла готовність нести покарання. Також не вбачається в діях ОСОБА_3 і активного сприяння розкриттю злочину, під яким розуміються дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.

Окрім того суд звертає увагу, що зважаючи на встановлену відсутність сукупності пом`якшуючих обставин, невизнання особою вини тощо, такі обставини насьогодні вказують на обґрунтовану неможливість затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки ОСОБА_3 обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до розділу ХХ КК України відноситься до кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку в той час, коли відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до п. 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, що додатково також свідчить про те, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що умови угоди у зазначеній вище частині не відповідають вимогам Кримінального кодексу України та інтересам суспільства, суд вважає за необхідне відмовити в її затвердженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 394-395, 474-475 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У затвердженні угоди про визнання винуватості від 11 травня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000037 від 14 лютого 2023 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Сумської обласної прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_3 - відмовити.

Матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0000037 від 14 лютого 2023 року, повернути прокурору, для його продовження у порядку, передбаченому Розділом ІІІ КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_7 ЦВЄЛОДУБ