Справа № 357/9070/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження за № 0001139, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.06.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добрівка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, непрацюючого, не депутата, не адвоката, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 14.08.2007 Приазовським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

2) 04.05.2012 Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік;

3) 26.12.2013 Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин;

4) 12.07.2017 Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

5) 05.09.2017 Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців. 23.12.2020 звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;

6) 19.10.2022 Святошинським районним судом м. Києва ч. 5 ст. 27 ч. і ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., штраф сплачено,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Згідно постанови Кабінету Міністрів № 340 від 08.05.1993 про затвердження положення «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я України, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у Територіальному сервісному центрі МВС України.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України № 844 від 16.09.2020 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» затверджено форму, реквізити та спосіб виготовлення посвідчення водія.

Так, 24.06.2023 близько 11 години 16 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Opel» модель «Kadet» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі М 05 78 км. в бік м. Біла Церква Київської області де був зупинений екіпажем «СП - 0201» полку патрульної поліції у м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП.

В подальшому, на вимогу працівників полку патрульної поліції у м. Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області ДПП, відповідно до підпункту а) пункту 2.4 Правил дорожнього руху України, ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», пред`явити для перевірки документи, що підтверджують наявність права керування транспортними засобами, 24.06.2023 приблизно о 11 годині 16 хвилин ОСОБА_2 перебуваючи на узбіччі автодороги М 05 78 км. в бік м. Біла Церква Київської області, маючи злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу пред`явив працівникам поліції завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія на власне ім`я, серійний номер НОМЕР_2 , бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, що перебувають в офіційному обігу на території України, тобто вчинив використання завідомо підробленого документа.

Прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, в якому зазначено, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_2 зазначає про те, що беззаперечно визнає винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинам та згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному провадженні.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_2 зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У даній заяві захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву, в якій він зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України, згоден із встановленими під час дізнання обставинами, згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд відповідно до вимог ст. 382 ч. 2 КПК України визнає встановленим, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України доведена повністю поза розумним сумнівом.

Суд дії ОСОБА_2 кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд, відповідно до вимог статтей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком за вчинення якого передбачене покарання у виді: штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_2 одружений, на утриманні має неповнолітню дитину з інвалідністю, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації, має місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, згідно облікових даних ІНФОРМАЦІЯ_3 на військовому обліку рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу не перебуває, по обліках Деснянського РВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області не проходив, має не зняті та не погашені судимості за вчинення тяжких злочинів.

Судом також враховується те, що останній раз ОСОБА_2 був засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.10.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України (пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою та надає права з метою його використання) та ч. 4 ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документа) до покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500.00 грн.. Штраф ОСОБА_2 сплачено в повному обсязі, судимість за вчинення вказаних кримінальних проступків погашена, однак, через незначний проміжок часу (9 місяців), обвинувачений знову вчиняє аналогічне кримінальне правопорушення, що на думку суду свідчить про те, що застосоване покарання у виді штрафу не сприяло його виправленню та про свідоме нехтування ним правилами, встановленими в суспільстві в частині охорони авторитету органів державної влади, про його стійку антисоціальну спрямованість та вперте небажання стати на шлях виправлення.

З урахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставини вчиненого кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих його покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_2 необхідно призначити реальне покарання в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді арешту у середньому розмірі визначеному санкцією ч. 4 ст. 358 КК України.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Підстав для застосування до обвинуваченого покарання у виді штрафу, суд не буде явно несправедливим через м`якість покарання. Призначення ОСОБА_2 більш суворого покарання, а саме у виді обмеження волі, передбаченого санкцією ст. 358 ч.4 КК України, буде явно несправедливим через суворість, зважаючи на обставину, яка пом`якшує покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого згідно вимог ст. 124 КПК України.

В ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_2 запобіжний захід не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374,381,382 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з часу його фактичного затримання.

Речовий доказ: бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 , яке упаковане разом із залишками попереднього упакування до полімерного пакету та файли з відеоматеріалами, що знаходяться на DVD-R диску, які зберігається при матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 956.00 грн. (дов`ятсот п`ятдесят шість гривень 00 коп).

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, з особливостями, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1