У Х В А Л А

Іменем України

№ 638/20681/16-к № 1-в/610/17/2023
м. Балаклія27 липня 2023 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненка В.М.

за участю

секретаря: Кучеренко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання старшого державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Горбачової Н.С. про примусове проникнення до житла боржника,

в с т а н о в и в:

26.07.2023 до суду надійшло подання про примусове проникнення до житла боржника, яке обґрунтоване тим, що на виконанні державного виконавця Горбачової Н.М. перебуває виконавче провадження № 68674969 з примусового виконання виконавчого листа № 638/20681/16-к, виданого 26.01.2022 Дзержинським районним судом м. Харкова про конфіскацію у ОСОБА_1 всього належного йому майна.

Постанову від 16.02.2022 про відкриття виконавчого провадження було надіслано 16.02.2022 на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі рекомендованим поштовим відправленням, що вважається належним повідомленням про початок примусового виконання рішення.

За результатами перевірки державним виконавцем виявлено, що інформація про джерела отримання доходів боржника, номери відкритих рахунків, як ФОП відсутня; автомототранспорт на праві власності у боржника відсутній; на праві власності боржника значиться квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

16.02.2022 було накладено арешт на все майно боржника, в тому числі на вищезазначену квартиру. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області визнано недоцільною примусову реалізацію квартири, оскільки це призведе до обмеження прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та проживає за цією адресою.

При здійсненні виходу за адресою, зазначеною у виконавчому листі, встановлено, що боржник там не проживає більше 7 років. Разом із тим, було встановлено, що він фактично проживає по АДРЕСА_2 .

При здійсненні виходу за фактичним місцем проживання боржника 27.06.2023 державного виконавця було не допущено до житлового приміщення, про що складено відповідний акт. 19.07.2022 державним виконавцем було сформовано до боржника вимогу про надання доступу до житла за фактичним місцем проживання, яку було йому вручено, однак він знову не надав доступу до житлового будинку, пояснивши, що вважає рішення про конфіскацію майна недійсним.

Ураховуючи, що державним виконавцем вчинені усі заходи примусового виконання рішення, яке дотепер повністю не виконано, боржник ухиляється від його виконання, тому виконавець просить надати дозвіл для примусового проникнення до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання боржника з метою вчинення виконавчих дій.

У відповідності до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Державний виконавець викликалась належним чином у судове засідання на 27.07.2023 (а.с. 30), однак до суду не з`явилась, при цьому разом з поданням подала заяву про його розгляд без її участі.

Враховуючи строки розгляду вказаного подання та повідомлення державного виконавця, суд вважає за можливе провести розгляд подання без її участі.

Конституцією України кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч. 1 ст. 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

У відповідності до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 1 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага (рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 від 31 травня 2011 року).

Таким чином, обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

У відповідності до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Виконавець, серед іншого, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження») та має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб (п. 13 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, у тому числі: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Аналіз положень ЗУ «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше, як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Звертаючись до суду із поданням, виконавцю слід довести наступне: боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди; боржник ухиляється від проведення виконавчих дій; майно належить боржнику або він має право користування ним; боржник не надавав доступу до майна у відведений для цього час вчинення виконавчих дій.

Судовим розглядом встановлено, що за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2020, що набрав законної сили, судом постановлено конфіскувати все належне майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

За правилами ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За змістом ст. 28 цього Закону копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається виконавцем боржнику рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За постановою старшого державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі СМУ МЮ (м. Харків) Горбачовою Н.С. 16.02.2022 було відкрите виконавче провадження за № 68674969 із виконання виконавчого листа № 638/20681/16-к, виданого 26.01.2022 на підставі вищевказаного вироку та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно (а.с. 6).

Вказану постанову 17.02.2022 було надіслано боржнику ОСОБА_1 рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі(а.с. 7), що є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, приватного виконавця.

У відповідності до ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних (ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

На запит державного виконавця стосовно ОСОБА_1 з Державної фіскальної служби України отримано відповідь про неперебування боржника на обліку в органах ДФС. З відповіді Державної податкової служби України інформація щодо джерел та сум отриманих доходів відносно боржника відсутня. Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби відсутні (а.с. 8-10).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна божнику ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-13, 24-26).

За постановою державного виконавця від 16.02.2022 було накладено арешт на майно боржника за вищевказаною адресою (а.с. 14-16).

У відповідності до висновку від 24.02.2022 комісією з питань захисту прав дитини визнано недоцільним проведення примусової реалізації в межах процедури виконавчого провадження зазначеної квартири, оскільки це призведе до обмеження прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).

Згідно з актом старшого державного виконавця від 13.06.2023 боржник ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у виконавчому документі, не проживає більше 7 років. Разом із тим, в акті зазначено, що боржник ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

27.06.2023 під час виходу старшого державного виконавця за вищевказаним фактичним місцем проживання боржника ОСОБА_1 при примусовому виконанні виконавчого документа, в ході перевірки його майнового стану боржником ОСОБА_1 не було допущено до житлового приміщення державного виконавця для здійснення такої перевірки та проведення конфіскації майна в разі його наявності, про що було складено відповідний акт у присутності боржника та ПОГ СП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Тарасова І.В. (а.с. 19).

19.07.2023 боржнику ОСОБА_1 було вручено вимогу старшого державного виконавця Горбачової Н.С. про надання 19.07.2023 доступу до будинку АДРЕСА_2 для перевірки майнового стану та проведення конфіскації майна (а.с. 20).

Актом від 19.07.2023 в присутності боржника ОСОБА_1 та ПОГ СП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Тарасова І.В. державним виконавцем встановлено, що при здійсненні виходу за місцем фактичного мешкання боржника, якому під підпис вручено вимогу державного виконавця про допуск до житлового приміщення, а саме будинку АДРЕСА_2 , останнім не було допущено державного виконавця для перевірки його майнового стану (а.с. 21).

Крім того, боржником 19.07.2023 було надано письмові пояснення, в яких він вказав, що за адресою: АДРЕСА_2 фактично проживає сам з 2015 року, а за місцем реєстрації з того часу не проживає. Підтвердив, що відмовляється пускати державного виконавця до свого житлового приміщення для перевірки майнового стану, оскільки вважає судове рішення недійсним у зв`язку з непрямим визнанням (а.с. 22).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про власників житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 23).

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що боржник обізнаний про наявність рішення суду про конфіскацію всього належного йому майна, повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав вимогу державного виконавця про доступ до житлового приміщення, де він фактично проживає за його словами з 2015 року, для перевірки його майнового стану та проведення конфіскації майна, однак не надав доступу до житла та чинив цьому перешкоди з особистих підстав.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість подання старшого державного виконавця щодо вичерпання нею усіх можливостей виконати рішення без примусового проникнення до володіння боржника та наявності підстав для надання їй дозволу на примусове проникнення (входження) до його житлового приміщення з метою перевірки майнового стану та виявлення майна.

Мотиви на примусове проникнення до житла боржника дають підстави припускати, що невжиття таких заходів може зробити неможливим виконання рішення суду, тому подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 439 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Подання задовольнити.

2.Старшому державному виконавцю Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Горбачовій Наталії Сергіївні надати дозвіл на примусове проникнення (входження) до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 ), з метою вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 638/20681/16-к, виданого 26.01.2022 Дзержинським районним судом м. Харкова, про конфіскацію з ОСОБА_1 всього належного йому майна.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днівз дня її проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.М. Стригуненко