Справа №639/4196/23
Провадження №1-кп/639/453/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/4196/23 (в ЄРДР №0000437 від 20.05.2023) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-29 травня 2017 року Краматорським міським судом Донецької області, з урахуванням ухвали цього ж суду від 20.04.2018, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

-03 вересня 2020 року Краматорським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі (звільнився 03.11.2021 за відбуттям строку покарання),

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Абакан Красноярського краю, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

обвинувачені - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілий - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 у період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні») та в подальшому продовженого відповідно до ст. ст. 85,106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, а саме 15.05.2023 у денний час доби, близько 11:30, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, знаходились за адресою: АДРЕСА_4 , де виконували будівельні роботи.

Саме в той час ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою, отримали для виконання будівельних робіт інструменти, власником яких є ОСОБА_6 , а саме: зварювальний апарат інвентарного типу марки «EDON MMA-200 mini», болгарку марки «Elprom ЭМШУ 1700-180Е», ударний дриль марки «HAUSMEISTER Germany HSS1050-13», подовжувач саморобний довжиною 25 м чорного кольору, будівельний рівень темно-зеленого кольору марки «АСU5 230mm ACURATE».

Надалі, в процесі виконання будівельних робіт ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 вступили в змову, спрямовану на таємне викрадення вищевказаних інструментів, власником яких є ОСОБА_6 .

Після цього, виконавши роботу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди потерпілому, реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, використовуючи ту обставину, що за їх діями ніхто не спостерігав, діючи умисно, а ОСОБА_3 - потворно, таємно викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме:

- зварювальний апарат інвентарного типу марки «EDON MMA-200 mini», вартістю 1113 гривень;

- болгарку марки «Elprom ЭМШУ 1700-180Е», вартістю 1336 гривень 30 копійок;

- ударний дриль марки «HAUSMEISTER Germany HSS1050-13», вартістю 350 гривень;

- подовжувач саморобний довжиною 25 м чорного кольору, вартістю 1114 гривень 23 копійки;

- будівельний рівень темно-зеленого кольору марки «АСU5 230mm ACURATE», вартістю 214 гривень 20 копійок.

Після цього, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння за попередньою змовою ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 завдали потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 4127 гривень 73 копійки.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІ. Позиція обвинувачених щодо пред`явленого обвинувачення

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні визнали повністю та пояснив, як скоїли його при вищезазначених обставинах, вони не оспорювали фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а також висновки судово-товарознавчої експертизи.

Так, ОСОБА_3 показав суду, що 15.05.2023 він разом зі своїм братом ОСОБА_4 виконував будівельні роботи у потерпілого ОСОБА_6 , а саме зварювальні роботи воріт. ОСОБА_6 для виконання цих робіт було надано їм зварювальний апарат, болгарку, дриль, подовжувач та будівельний рівень, після чого останній поїхав на інший об`єкт. Після виконання відповідних робіт вони взяли зазначений інструмент, частину здали до ломбарду, частину продали, а виручені кошти витратили на власні потреби.

Аналогічні показання надав суду обвинувачений ОСОБА_4 , уточнивши, що події мали місце за адресою:АДРЕСА_4 , а також, що з потерпілим вони знайомі, адже раніше виконували для нього інші чорнові роботи - розвантажували пісок, тому він запропонував їм відповідний підробіток.

Свої дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 піддали критичній оцінці, висловили жаль щодо скоєного.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Цю позицію також висловив прокурор та потерпілий.

При цьому потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що обвинувачені попросили у нього вибачення, він їх пробачив, шкода йому відшкодована, просив не позбавляти волі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звільнити їх від відбування покарання з іспитовим строком.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї вини, а також, що вони не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченими змісту цих обставин, добровільності та істинності їх позиції, суд розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних процесуальних витрат та речових доказів.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнаються обвинувачені

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що їх вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, мотиви суду при призначенні покарання

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий; офіційно не працює; неодружений; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; має постійне місце проживання та реєстрації; з 30.05.2023 є учасником благодійного організації «Благодійний фонд «Сила духу», де характеризується позитивно.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він офіційно не працевлаштований; неодружений; раніше не судимий; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; має постійне місце проживання та реєстрації.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самими обвинуваченими, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином; кількість епізодів протиправної діяльності - один; відсутність тяжких наслідків; відношення обвинувачених до скоєного кримінального правопорушення; обставини, за яких було скоєно кримінальне правопорушення; кількість та вартість викраденого майна; особи винних; обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Також судом враховується позиція потерпілого ОСОБА_7 , який зазначив про відсутність у нього претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених, просив їх суворо не карати, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

За змістом ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обставин, які б явно свідчили, що застосування судом статті 75 КК України буде неправомірним та недостатнім для забезпечення мети покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Зурахуванням вищенаведеного, а також правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 17.04.2018р. по справі № 298/95/16та від 16.08.2018р. по справі №183/163/14, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому на теперішній час можливе без реального відбування покарання (без його ізоляції від суспільства), а тому, призначаючи йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, вважає за можливе звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, суд не знаходить підстав для застосування відносно нього ст. 75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, адже такий порядок відбування покарання, на переконання суду не відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого. При цьому позиція потерпілого не має для суду визначального значення при вирішенні вказаного питання.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При призначенні ОСОБА_3 покарання судом, окрім наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, які його обтяжують, враховується вищевказана позиція потерпілого ОСОБА_7 , який просив суворо не карати обвинуваченого, зазначивши, що, зокрема обвинувачений ОСОБА_3 просив в нього вибачення, він його пробачив, йому відшкодовано причинену шкоду, а також характеристика ОСОБА_3 , надана Благодійною організацією «Благодійний фонд «Сила духу», згідно якої обвинувачений ОСОБА_3 з 30.05.2023 знаходиться в Центрі реабілітації, зарекомендував себе з позитивної сторони, займається волонтерством, допомогає в доставці гуманітарного вантажу, є активним учасником благодійної організації, відвідує церкву.

Наведені обставини дають підстави для висновків про позитивні зміни в свідомості обвинуваченого ОСОБА_3 , зниження рівня його суспільної небезпечності після вчинення кримінального правопорушення через критичну оцінку своїх дій та намагання виправити ситуацію.

Крім того, хоча ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, проте, за встановлених обставин справи, ним не використовувалися умови вказаного режиму для поліпшення його скоєння, кримінальне правопорушення не було заздалегідь сплановане, а мало характер ситуативного, одиничного прояву.

Таким чином, судом встановлено відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , які з урахуванням вищенаведеного та даних про особу обвинуваченого суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити йомуосновне покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно ст. 124 КПК України в дольовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- CD-R диск із записами з камер відеоспостереження від 15.05.2023 - зберігати в матеріалах кримінального провадження (т. 2 а.с. 33, 34).

Процесуальні витрати у розмірі 716,94 грн. на залучення експерта стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_8 в дольовому порядку, а саме - по 358,47 грн. (триста п`ятдесят вісім грн. 47 коп.) з кожного. (т. 2 а.с. 40)

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення направити потерпілому.

Роз`яснити обвинуваченим право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1