КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/537/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула у письмовому провадженні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_6 , ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2023 року у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 18 вересня 2023 року.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Долинського районного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 152 КК України /ЄУН 388/1310/23/.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням у тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Подія кримінального правопорушення інкримінована вчиненням 25.05.2023, на території домоволодіння потерпілої ОСОБА_7 , із застосуванням обвинуваченим фізичної сили, морального насильства щодо потерпілої; потерпілій спричинено ряд тілесних ушкоджень.

У межах даного кримінального провадження, під час підготовчого судового засідання, за клопотанням прокурора, в порядку ст. 315 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати - можливість переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілу і свідків; враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який безробітний, без сталих соціальних зв`язків.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу місцевого суду, відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, прокурором не доведено, що ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування або перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.

Тяжкість обвинувачення - не є сама по собі підставою для постановлення рішення про продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

ОСОБА_6 не судимий.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою.

ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні тримається під вартою з травня 2023 року; у справі наразі розпочато і триває судове слідство.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, умисного, насильницького, що відносяться до категорії нетяжких. Покарання, що може загрожувати ОСОБА_6 за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до п`яти років.

Внаслідок кримінального правопорушення настали негативні наслідки для здоров`я потерпілої (фізичного та психологічного).

Отже, є об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_6 , знаючи суворість покарання, що може йому загрожувати, з метою уникнути відповідальності за вчинення злочину, може переховуватися від суду, зокрема, у межах території України, в тому числі на території тимчасово непідконтрольних Україні адміністративно-територіальних одиниць, або ж залишити територію країни через непідконтрольні території.

Потерпіла та свідки - проживають у межах одного населеного пункту, є односельцями обвинуваченого.

Слід також враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, - ОСОБА_6 безробітний, не навчається, не одружений, без утриманців, не має міцних соціальних зв`язків, посередньо характеризований.

Обвинувачений має кримінальну історію у минулому, притягався до кримінальної відповідальності.

Відтак, беручи до уваги наведене, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , інші наведені вище обставини, є підстави вважати наявними ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на учасників судового провадження з метою зміни ними надаваних показань та їх залякування, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - спростовуються наведеним вище.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 376, 406, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2023 року у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою обвинуваченому продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 18 вересня 2023 року, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4