ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1087/23 Справа № 203/498/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 Огли

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000397, -

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000397.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що у слідчого судді відсутні визначені КПК України підстави для задоволення заявленого слідчим клопотання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Оскільки слідчим не було доведено, з огляду на вимоги ст. ст. 98, 167 КПК України, що вилучене в ході обшуку майно має ознаки речових доказів та може мати зв`язок з предметом кримінального правопорушення, а накладення арешту на речі грошові кошти, вилучені під час обшуку житла квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , доцільне з метою забезпечення кримінального провадження та відповідає меті збереження речових доказів. Крім того, слідчий не зазначив кому належать речі, вилучені під час обшуку вказаного житла, та хто є власником вказаних грошових коштів, враховуючи, що обшук житла було проведено у присутності власника майна ОСОБА_7 . Натомість арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вказує, що є достатні підстави вважати, що тимчасово вилучене майно набуто кримінально протиправним шляхом.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя виходив з того, що у слідчого судді відсутні визначені КПК України підстави для задоволення заявленого слідчим клопотання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Оскільки слідчим не було доведено, з огляду на вимоги ст. ст. 98, 167 КПК України, що вилучене в ході обшуку майно має ознаки речових доказів та може мати зв`язок з предметом кримінального правопорушення, а накладення арешту на речі грошові кошти, вилучені під час обшуку житла квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , доцільне з метою забезпечення кримінального провадження та відповідає меті збереження речових доказів. Крім того, слідчий не зазначив кому належать речі, вилучені під час обшуку вказаного житла, та хто є власником вказаних грошових коштів, враховуючи, що обшук житла було проведено у присутності власника майна ОСОБА_7 . Натомість арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З таким рішенням слідчого судді, погоджується й колегія суддів.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися або розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Виходячи зі змісту ч.1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з цим, слідчим суддею встановлено, а колегією суддів перевірено те, що матеріали клопотання не містять належних та допустимих доказів, які б дали слідчому судді чи суду підстави для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, а саме грошові кошти.

З матеріалів справи слідує, що відділом РОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 від 23.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як слідує з клопотання слідчого останній ставить питання про арешт майна, зазначеного у клопотанні, оскільки воно набуте кримінально протиправним шляхом, а тому, з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт.

В той же час, з матеріалів провадження вбачається, що обшук житла було проведено у присутності власника майна ОСОБА_7 , яка не є підозрюваною по даному кримінальному провадженню.

Колегія суддів вважає, що у поданому слідчим клопотанні не зазначено, які саме підстави є приводом для накладення арешту на грошові кошти особи, яка не є підозрюваним по даному кримінальному провадженню.

Слід також зазначити, що накладення арешту на майно у даному випадку може призвести до незаконного позбавлення власника права володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що є неприпустимим.

Окрім того, згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ встановлює, що таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування повинно бути ретельним, що означає обов`язок органів влади завжди добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки та зобов`язання вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події («Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Указане в свою чергу слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення, процесуального примусу, або втручання у її права і свободи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя при вирішенні даного клопотання об`єктивно перевірив всі обставини справи, наявність та обґрунтованість підстав для накладення арешту на майно і прийшов до правильного висновку про відмову у його задоволенні.

Доводи апеляційної скарги прокурора не свідчать про існування підстав для накладення арешту на майно, оскільки це явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, які гарантовані законом і завданням цього кримінального провадження.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються вищевикладеним.

Указані в апеляційній скарзі обставини не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та не слугують в даному випадку підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000397 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4