ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1430/23 Справа № 237/1738/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає

участь у режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000987 за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 25 травня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам Німеччина, громадянина України, який проходив військову службу на посаді командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон НОМЕР_3 бригади ТрО РУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») у військовому званні «підполковник», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді взяття на поруки або домашній арешт ( у військовій частині).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними, та не підтверджуються доказами, доданими до клопотання.

Слідчим суддею не було взято до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий, є військовослужбовцем, має відзнаки за несення військової служби, має на утриманні малолітню дитину, сплачує аліменти, до органів досудового розслідування з`являвся за першою вимогою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід , не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді взяття на поруки або особисте зобов`язання, з поверненням ОСОБА_8 до військової частини, в якій він проходить службу.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підозра є необґрунтованою, так як його дії не мали корисливого мотиву, а ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними, та не підтверджуються доказами, доданими до клопотання, як і не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також зазначає, що ОСОБА_8 раніше не судимий, є військовослужбовцем з 2014 року, має відзнаки за несення військової служби, має на утриманні малолітню дитину, злочин, у якому підозрюється, не спрямований проти життя та здоров`я, матеріальна шкода не завдана.

Визначений розмір застави є непомірний для підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 25 травня 2023 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, помістивши його до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 до 23.07.2023 року включно, з визначенням застави у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, врахував тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявні ризики , передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, також врахував те, що ОСОБА_8 при проходженні військової служби займає керівні посади, його протиправні дії носили тривалий характер та прохання надавати неправомірну вигоду стали систематичними.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг підозрюваного та захисника, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні прокурора дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри , колегія суддів враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: заявами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , протоколами про прийняття заяв про кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 16.12.2022 року; протоколами неодноразових допитів у якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ;протоколом огляду та вручення ОСОБА_10 10000 грн. для документування протиправної діяльності ОСОБА_8 від 11.01.2023 року ;протоколом огляду та вручення ОСОБА_11 10000 грн. для документування протиправної діяльності ОСОБА_8 від 11.01.2023 року; протоколом огляду квитанції про зарахуванням ОСОБА_10 10000грн. на банківську картку від 11.01.2022 року;протоколом огляду квитанції про зарахування ОСОБА_11 10000грн. на банківську картку від 11.01.2022 року; протоколом здійснення тимчасового доступу до банківського рахунку НОМЕР_4 , який відкритий на громадянина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , міститься інформація про зарахування 11.01.2023 грошових коштів від заявників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протоколами допиту у якості свідків понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю особи в публічно доступних місцях, місцях тимчасового перебування особи та в місцях, на які вкаже особа від 09.01.2023 року, відповідно до якого зафіксовано розмову між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , в ході якої ОСОБА_8 дозволяє піти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у відпустку за умови сплати 10 000 грн. за 10 днів; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 09.01.2023 року , відповідно до якого ОСОБА_8 дозволяє піти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у відпустку за умови сплати 10 000 грн. за 10 днів; рапортами погодженими ОСОБА_8 про надання у січні 2023 року відпустки за сімейними обставинами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; висновком службового розслідування військової чистини та іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення є доведеною.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якого передбачає покарання до десяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, що полягає у проханні службової особи, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду для третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, що свідчить про ризик за п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Також підозрюваний може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які є військовослужбовцями, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. До клопотання долучені покази свідків, а тому зазначене підтверджує наявність ризику за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з цим, слідчий суддя врахував, що підозрюваний також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, так як ОСОБА_8 при проходженні військової служби займає керівні посади, його протиправні дії носили тривалий та систематичний характер.

Таким чином, доводи апеляційних скарг підозрюваного та захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також особу підозрюваного, а саме, що він є військовослужбовцем із військовим званням "підполковник", виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції як командир військової частини, має міцні соціальні зв`язки.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний раніше не судимий, є військовослужбовцем, має відзнаки за несення військової служби, має на утриманні малолітню дитину, сплачує аліменти, до органів досудового розслідування з`являвся за першою вимогою - колегія суддів вважає таким, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на тяжкість кримінального правопорушення за частиною 3 статті 368 КК України, у вчиненні якого підозрюється особа, та встановлені ризики; - домашній арешт, з огляду на інкриміноване кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , та проходження ним військової службм не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо можливого застосування особистої поруки, оскільки відповідно ч. 2 ст. 180 КПК України кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Під час апеляційного перегляду було долучено дві заяви про взяття на особисту поруку, а саме: від начальника 227 військового представництва МО України полковника ОСОБА_16 та депутата Дніпровської міської ради ОСОБА_17 , однак під час апеляційного перегляду з`явився тільки один поручитель.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 , а саме те, що він підозрюється у проханні службової особи, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду для третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, на підставі ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано визначив заставу в розмірі 805200 гривень, оскільки ОСОБА_8 підозрюється за ч. 3 ст. 368 КК України, що є тяжким злочином, має матеріальне забезпечення як військовослужбовець, тому колегія суддів вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити.

Керуючись ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 25 травня 2023 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 25 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ __________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4