Справа № 362/5098/23
Провадження № 1-кп/362/635/23
ВИРОК

Іменем України

18.09.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0002143 від 21.07.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, громадянин України, українець, освіта середня, розлучений, не працює, без постійного місця реєстрації, житель АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 мешкає разом з сином - обвинуваченим ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 , тобто вони пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, перебувають у родинних відносинах протягом тривалого часу.

При цьому, протягом останніх років ОСОБА_4 у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до гідності, а також положень Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв щодо потерпілої - матері ОСОБА_6 домашнє і психологічне насильство, що виражається у висловлюванні щодо неї образ грубою нецензурною лайкою, залякувань, застосовує психологічне насильство та своєю поведінкою завдає потерпілій психологічну травму. Так, протягом 2023 року на ОСОБА_4 було складено адміністративні протоколи, зокрема: 16.02.2023 (ВАБ № 867649) за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; 16.04.2023 (ВАБ № 105947) за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, після чого у суді відбувалися судові засідання 02.04.2023, 21.04.2023, після чого він притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Також складено адміністративний протокол 10.07.2023 (ВАБ № 867635) за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Однак ОСОБА_4 продовжив свої умисні систематичні дії, направлені на вчинення домашнього насильства стосовно матері ОСОБА_6 та вчинив кримінальне правопорушення при таких обставин.

Так 20.07.2023 близько 20:30 год. ОСОБА_4 перебував за місцем мешкання за вищезазначеною адресою у стані алкогольного сп`яніння та грубо висловлювався щодо матері ОСОБА_6 нецензурною лайкою, ображав, погрожував фізичною розправою протягом тривалого часу, чим принижував її гідність, спричинив емоційну невпевненість та побоювання за свою безпеку у потерпілої, що спричинило психологічні страждання останньої.

Внаслідок вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_4 у потерпілої ОСОБА_6 виникли зміни в психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниження гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її соціальному функціонуванню як особистості. Домашнє насильство з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 привели до виникнення у неї (психологічних) моральних страждань.

ОСОБА_4 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті щодо місця, часу, способу вчинення. Пояснив, що тривалий час ображає матір, з якою разом проживає. Розуміє що вчинив неправильно, просив суд суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності через погіршення самопочуття.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_6 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою винуватий перебуває в сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, які згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, на обліку у лікаря нарколога та/або у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, не є особою з інвалідністю будь-якої групи, раніше не судимий.

У ході судового розгляду судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального правопорушення, його ступеня тяжкості, відсутність обставини які обтяжують чи пом`якшують покарання, особи винного, враховуючи непрацевлаштованість ОСОБА_6 , загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт, які полягають у виконанні обвинуваченим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1