ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4224/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/421/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000828 від 31.10.2022, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2023 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Слатино Дергачівського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, який в силу статті 89 КК України не був судимим, мешкаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 КК України, з призначенням йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 30.10.2022 о 13 годині 20 хвилин, достеменно знаючи про те, що в Україні введений військовий стан, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 (остання редакція від 10.09.2022) знаходився поблизу підприємства, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Москалівська 234-А, де помітив раніше йому незнайому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла по вулиці, тримаючи в руці жіночу сумку.

Саме в той час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння вказаною сумкою з її вмістом.

Реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність свого діяння, спочатку наблизився ззаду, до нічого не підозрюючої про його злочинні наміри ОСОБА_7 та, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи свою фізичну перевагу над жінкою похилого віку, спочатку з силою штовхнув останню рукою в область спини, чим застосував насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої та одночасно шляхом ривку вихопив жіночу сумку, яку потерпіла ОСОБА_7 тримала у руці, в свою чергу від вказаного поштовху потерпіла впала на землю та відчула фізичний біль. У сумці потерпілої ОСОБА_7 знаходилося її особисте майно, а саме - мобільний телефон «SAMSUNG SM-A107F/DS 32 GB у чохлі, вартістю згідно судово-товарознавчої експертизи № СЕ-21/121-22/14692-ТВ від 06.12.2022 - 2 581 грн, грошові кошти в сумі 1 000 гривень та інше майно, яке не має матеріальної цінності для потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив всі дії, які вважав за необхідне для заволодіння у відкритий спосіб майном та грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_8 звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд та завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди, загальною сумою 3 581 грн., що підтверджено висновком судово -товарознавчої експертизи № СЕ-21/121-22/14692-ТВ від 06.12.2022.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити призначене йому покарання, шляхом застосування положень статті 69 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував наявність у нього декількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: сприяння в розкриттю злочину, щиросердне каяття, відшкодування потерпілій завданої шкоди, відсутність судимостей, наявність задовільної характеристики та постійного місця мешкання. Вважає, що з врахуванням зазначеного у суду першої інстанції були підстави для застосування до призначеного йому покарання положень статті 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, потерпілу, яка просила призначене судом першої інстанції покарання залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394, частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, данні про особу обвинуваченого та його відношення до скоєного кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог статтей 50,65 КК України, врахував особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який в силу статті 89 КК України раніше не був судимим, неодружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце мешкання, проте постійного місця реєстрації не має.

Відповідно до статтей 66,67 КК України, судом першої інстанції враховано обставину, що пом`якшуює покарання, у виді щирого каяття та обставину, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення, щодо особи похилого віку.

Зазначені обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом міри покарання, яку належить призначити обвинуваченому.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обвинуваченим ОСОБА_8 не наведено в своїй апеляційній скарзі обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання.

Цих обставин також не надано обвинуваченим і під час апеляційного розгляду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства та правильно призначив покарання у виді 7 років позбавлення волі, що є мінімальним за розміром, передбаченого санкцією частини 4 статті 186 КК України.

Призначення більш м`якого покарання, на думку колегії суддів, не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення. Саме такий вид і міра покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність пом`якшення строку призначеного йому покарання, шляхом застосування до призначеного покарання положень статті 69 КК України, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був судимий за скоєння злочинів проти власності, до призначеного йому покарання застосовувались положення статтей 75, 69 КК України, однак останній належних висновків не зробив та знову скоїв аналогічний умисний корисливий злочин в період воєнного стану, щодо особи похилого віку.

Також колегія суддів вважає, що обвинувачений своєю поведінкою не доводить свого виправлення та перевиховання, належних висновків для себе не робить, є суспільно - небезпечною особою, яка наполегливо не бажає ставати на шлях виправлення.

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією частини 4 статті 186 КК Україна.

Керуючись статтями 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 січня 2023 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: