У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсоні, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000828.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 ,

захисник - ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2023 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.08.2023 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді змінити та застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 год. по 05.00 год. за адресою АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник вважає, що підозра ОСОБА_5 є необґрунтованою, оскільки свідки, на яких посилається слідчий у своєму клопотанні, не дають показань, стосовно участі ОСОБА_5 у проведенні або у організації незаконного референдуму на території тимчасово окупованої території України. Детальний аналіз свідчень дає підстави вважати, що будь-яких конкретних дій, що містять ознаки ч. 5 ст. 111-1 КК України, ОСОБА_5 не вчиняла і не могла вчинити, оскільки відсутні докази на підтвердження її залучення до незаконних виборчих органів.

На думку апелянта кваліфікація дій ОСОБА_5 є необґрунтованою, оскільки такий соціально і технічно складний процес, як законний або незаконний референдум не може бути проведений лише нею, без співучасті з іншими особами. При цьому, незрозумілим є посилання слідчого в клопотанні на керівництво окупаційної ВЦА Херсонської області (анкетні дані яких під час досудового розслідування не встановлено) та ОСОБА_8 , які організовували незаконний референдум, але при цьому роль ОСОБА_5 розписана як ніби то вона особисто, одна, сама по собі, за своєю власною ініціативою вчинила певні дії, направлені вчинення незаконних дій.

За наведеного, слідчий вводить в оману суд, посилаючись у клопотанні на невідомих осіб зі складу керівництва окупаційної ВЦА Херсонської області, але, при цьому, вже є скероване до суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , який безпосередньо підозрюється в організації незаконного референдуму із залученням великої кількості осіб. Однак, у клопотання слідчого головну роль у проведенні незаконного референдуму відіграє саме ОСОБА_5 , яка навіть не залучалась до незаконної виборчої комісії.

Слідчим суддею не взято до уваги та не перевірено показання ОСОБА_5 про її примушення, під загрозою вбивства з боку представників окупаційних військ, показувати місця перебування працівників КП «Агрофірма радгосп «Білозерский» для їх відвідування російськими солдатами разом з представниками незаконної виборчої комісії.

В порушення ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою не містить викладу обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Посилання слідчого на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними припущеннями, не доводяться матеріалами клопотання і кримінального провадження і спрямованими не на користь слідства, а лише на незаконне порушення конституційного права, на свободу та особисту недоторканність підозрюваної ОСОБА_5 .

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000828 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у вересні 2022 року (точного часу та місця не встановлено), керівництвом окупаційної ВЦА Херсонської області (анкетні дані яких не встановлено) з метою забезпечення проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території Херсонської області сформовано склад та організовано роботу, так званих дільничних виборчих комісій, задіяно керівників підконтрольних комунальних та приватних підприємств, для здійснення агітації та публічних закликів до проведення референдуму.

Відповідно до указу окупаційного органу влади, який діяв на території Херсонської області - «Военно-гражданской администрации Херсонской области», ОСОБА_8 , за його згодою, з 17.06.2022 р., незаконно призначено директором Комунального підприємства «Агрофірма радгосп «Білозерський» (), яке зареєстроване та фактично знаходиться в с. Дніпровське Херсонського району Херсонської області, вул. Центральна, 3.

Надалі, ОСОБА_8 , на підставі наказу № 90-К від 01.07.2022 р. «Про прийняття» призначив ОСОБА_5 за її добровільною згодою на посаду заступника директора по оптимізації управлінських процесів Комунального підприємства «Агрофірма радгосп «Білозерський».

ОСОБА_10 , будучи незаконно призначеною з 01.07.2022 р. на посаду заступника директора по оптимізації управлінських процесів, так званого КП «Агрофірма радгосп «Білозерський», маючи можливість проводити збори працівників підприємства та впливати на виплату їм заробітної плати, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність, та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, у період часу з 23.09.2022 р. по 27.09.2022 р. сприяла представникам держави-агресора РФ в проведенні на території селищ Дніпровське, Янтарне та Софіївка Херсонського району Херсонської області незаконного референдуму щодо виходу Херсонської області із складу України та приєднання до РФ та безпосередньо приймала участь у проведенні такого референдуму.

Так, з метою забезпечення проведення незаконного референдуму, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 23.09.2022 р. (точної дати не встановлено), ОСОБА_5 перебуваючи, як на території КП «Агрофірма радгосп «Білозерский» за адресою: Херсонська область, с. Дніпровське, вул. Центральна, 3, так і на території майнового комплексу «Фруктосховище» КП «Агрофірма радгосп «Білозерский», за адресою: Херсонська область с. Дніпровське, вул. Центральна, 61-а, а також на полях, де працювали працівники вказаного підприємства, які розташовані на території с селищ Дніпровське, Янтарне та Софіївка Херсонського району Херсонської області, діючи умисно та добровільно, приймала участь у проведенні такого референдуму, а саме: отримувала від працівників підприємства паспорти та записувала їх анкетні та паспортні дані; видавала бюлетені працівникам підприємства для голосування; вела облік працівників підприємства, які проголосували.

При цьому, ОСОБА_5 спостерігала за діями інших осіб, які були залучені до проведення незаконного референдуму, серед яких перший заступник директора підприємства ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), за вказівкою якого виплачувалась заробітна плата лише тим працівникам підприємства, які приймали участь в референдумі.

27.09.2022 р. так звана ЦВК Херсонської області за результатами підрахунку всіх бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів задекларовано 497 051 громадян, що становить 87.05 % від загальної кількості виборців, які прийняли участь у голосуванні, виявили бажання за входження Херсонської області у склад РФ.

23.05.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

12.06.2023 р. ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком дії до 23.07.2023 р.

17.07.2023 р. першим заступником керівника Херсонської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування до 3 місяців, тобто до 23.08.2023 р.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а для завершення досудового розслідування необхідно провести значну кількість процесуальних та слідчий дій, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Врахувавши, що підозрювана ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, дані про особу підозрюваної, характер протиправних дій, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_5 , встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність продовження відносно останньої строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до правової позиції, сформованої ЄСПЛ, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Суд вказав, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при продовженні запобіжного заходу.

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, в тому числі, у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до 15 років та з конфіскацією майна або без такої, крім того, остання обізнана про свідків, яким відомі обставини вчиненого кримінального правопорушення, на даний час, органом досудового розслідування здійснюються заходи спрямовані на встановлення місцезнаходження всіх речей та документів, які стосуються протиправної діяльності ОСОБА_5 .

Наведені обставини дають підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними.

Крім того, слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваної ОСОБА_10 під вартою, а саме про необхідність проведення ряду процесуальних дій, зокрема: встановити та допитати як свідків: « ОСОБА_12 », « ОСОБА_13 », які відповідно до показів свідків разом із ОСОБА_5 приймали участь у проведенні незаконного референдуму на території та полях КП «Агрофірма Радгосп «Білозерський», а також відвозили до окупаційної військово-цивільної адміністрації Білозерської селищної територіальної громади документацію за результатами проведення псевдо референдуму; встановити та допитати у якості свідків осіб - представників окупаційної військово-цивільної адміністрації Білозерської селищної територіальної громади, яким ОСОБА_5 передавала документацію за результатами проведення псевдо референдуму; виконати вимоги ст. 290 КПК України

На переконання апеляційного суду, сукупність наведених обставин є достатніми підставами для продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_5 під вартою, і слідчий суддя, дійшов вірного висновку про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

За наведених обставин апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання останньою процесуальних обов`язків.

Крім того, апеляційним судом враховуються і імперативні вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, за змістом яких, під час дії воєнного стану, до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111 КК України, за наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, застосовуванню підлягає лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3