Справа № 640/3218/18
н/п 1-кп/953/296/23
"04" липня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника потерпілої адвоката ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України, -
Згідно обвинувального атку, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 05 січня 2018 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись біля будинку № 165 по вул. Шевченко в м. Харкові, не маючи наміру на вбивство та не передбачаючи можливості настання смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, із злочинною самовпевненістю, не допускаючи, що від його удару можуть настати тяжкі наслідки для ОСОБА_7 , розраховуючи, що в конкретній ситуації вони не настануть, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, в ході раптово виниклого конфлікту з раніше незнайомим йому ОСОБА_7 , наніс останньому один поштовх правою рукою в область обличчя, а саме: нижньої лівої щелепи та ліву піднижньощелепну область, від якого останній впав на асфальтне покриття та вдарився скроннево-потиличною частиною голови, в результаті чого був доставлений в ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мєщанінова, де ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер від травми голови у вигляді важкої черепно-мозкової травми з внутрішньочерепними крововиливами, забієм головного мозку та переломом кісток черепу, що ускладнилася у своїй течії набряком-набряканням-дислокацією стовбуру головного мозку, що й стало причиною смерті.
В результаті протиправних дій неповнолітнього ОСОБА_6 , згідно висновку судово- медичної експертизи № 18-Ат/18 від 22.02.2018, ОСОБА_7 були спричинені наступні тілесні ушкодження: важка черепно-мозкова травма у вигляді забійної рани скронево- потиличної області справа, крововиливу в м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні в скронево-тім`яно-потиличній області справа, перелому кісток склепіння та снови черепу, крововиливів під оболонки головного мозку (епідурально, субдурально та тубарахноїдально), із забієм обох лобових доль головного мозку; синець (натік) іерхнього повіка справа, садна на губах. Травма голови має ознаки тяжких тілесних пошкоджень. Смерть гр. ОСОБА_7 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вищевказаною травмою голови.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2018 кримінальне провадження розподілено в провадження судді ОСОБА_8 .
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 від 01.03.2018 у кримінальному провадженні призначене підготовче судове засідання та ухвалою від 05.03.2018 призначеного кримінальне провадження до судового розгляду.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2019, у зв`язку з виходом судді ОСОБА_8 у декретну відпустку, кримінальне провадження розподілено в провадження судді ОСОБА_9 .
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2020 ОСОБА_6 , визнано не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 чт. 119 КК України та виправдано його, у зв`язку з недоведеністю в його діяннях складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25.05.2021 вирок Київського районного суду м. Харкова від 21.08.2021 скасовано, та призначено до нового розгляду в суді першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021, кримінальне провадження розподілено в провадження судді ОСОБА_10 .

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021, у зв`язку із звільненням ОСОБА_11 з посади судді Київського районного суду м. Харкова, справу розподіллено в провадження судді ОСОБА_12 .

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2021 року, у зв`язку з самовідводом судді ОСОБА_12 , справу розподілено в провадження судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник заявили клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 , від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та закрити кримінальне провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України, не визнає, повторних кримінальних правопорушень не вчиняв, під час досудового розслідування та судового провадження від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилявся, у розшуку не перебував.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника не заперечував, зазначив про наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому зазначив, що ОСОБА_6 повторних кримінальних правопорушень не вчиняв, під час досудового розслідування та судового провадження від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилялися.

04.07.2023 в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 долучила довідку УІАЗ ГУНП в Харківській області відповідно до якої вбачається, що станом на 13.04.2023 ОСОБА_6 повторних кримінальних правопорушень не вчиняв.

Потерпіла ОСОБА_13 та її представник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти закриття кримінального провадження, у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, просили стягнути з обвинуваченого витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 грн., які потерпіла має сплатити адвокату відповідно до договору про надання правової допомоги від 18.09.2020 та додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 18.09.2020.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає клопотання обвинуваченого та його захисника з приводу звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила нове кримінальне правопорушення, за винятком нетяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно приписів ч.ч. 2,3 ст. 4, ч. 1 ст. 5 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Кримінальним кодексом України за вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, на момент його скоєння, передбачено альтернативне кримінальне покарання, а саме: карається обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ст. 119 ч. 1 КК України, у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачуються ОСОБА_6 , вчинене останнім 05.01.2018.

Відповідно до приписів ст. 12 ч.ч. 1, 3, 4 КК України (в редакції Закону України №2617-VІІІ від 22.11.2018), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, останні поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 12 КК України, протиправне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ст. 119 ч. 1 КК України, у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачуються ОСОБА_6 , відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Відповідно до ст. ст. 284-289 КПК України, кримінальне провадження закривається судом зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений раніше не судимий, працює, на диспансерному обліку в МПНД та ОНД не перебуває, від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилявся, після 05.01.2018, повторних кримінальних правопорушень не вчиняв.

Крім того, обвинуваченому під час судового засідання, судом була роз`яснена суть обвинувачення, яка була йому зрозуміла. При цьому, обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав.

Суд вважає, що невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не має правового значення при вирішенні питання щодо звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі приписів ст. 49 КК України з наступних підстав.

За змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Суд зауважує, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Тому визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Суд зазначає, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд вважає, що невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. ( Зазначена правова позиція викладена у Постанові ККС ВС від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к, провадження № 51-6463км19).

У зв`язку з чим, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України, так як з дня вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, сплинули передбачені законом строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, а саме відповідно п`ять років 5 місяців 29 днів.

Запобіжний засіб у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 на час судового провадження не обирався.

Заявлений потерпілою цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до приписів ч. 7 ст. 128 КПК України підлягає залишенню без розгляду. Вказаний цивільний позов потерпіла має право пред`явити в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати на залучення експерта в крмінальному провадженні відсутні.

Щодо клопотання представника потерпілої про стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_13 витрат на правову допомогу в розмірі 20 000 грн., які вона повина сплатити адвокату, суд зазначає наступне.

Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 598/1781/17 зроблено висновок, що потерпілий від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути йому компенсовані. Таке право залишається у потерпілого незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено винесенням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження.

Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення усправі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником потерпілої адвокатом ОСОБА_4 до суду надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 18.09.2020, укладений між потерпілою та адвокатом ОСОБА_4 , копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, додаткову угоду № 1 до договору про надання правової від 18.09.2020.

Відповідно до п. 2 строк дії договору про надання правової допомоги від 18.09.2020 продовжується до закінчення стадії судового розгляду.

Відповідно до розділу п. 3 додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 18.09.2020 вбачається, що клієнт зобов`язаний сплатити на користь адвоката грошову суму за оплату правової допомоги, в розмірі 20 000 грн.

Таким чином, представником потерпілої надано докази надання послуг потерпілій в рамках вказаного кримінального провадження та обов`язок потерпілої сплатити вартість цих послуг. Тому суд приходить до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають стягненню за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Речові докази: диск - підлягає подальшому зберіганню в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 49 КК України, ст.ст.122, 124, 128, 284-289, 314, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - задовольнити.

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, а кримінальне провадження № 0000116 від 09.01.2018 у відношенні нього закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 на час судового провадження не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду, роз`яснивши позивачу право на його пред`явлення до суду в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 витрати на правову допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Речові докази : диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1