УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваної ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про звільнення особи від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000549 від 19.08.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

05.06.2023 до Барського районного суду Вінницької області надійшло вказане клопотання прокурора.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 19.08.2013 до чергової частини Барського РВ УМВС України у Вінницькій області з відділу державної виконавчої служби надійшло подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за частиною 1 статті 382 КК України.

19.08.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відповідні відомості про кримінальне правопорушення.

Досудовим розслідуванням було встановлено, що 13.03.2012 Барським районним судом Вінницької області було задоволено позов громадян Італії Армандо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання батьківства, визнання материнства, зобов`язання передати малолітніх дітей, визнання недійсними свідоцтва про народження дітей, про зобов`язання винити дії.

16.01.2013 було відкрито виконавче провадження із примусового виконання вказаного рішення суду у цивільній справі. Однак ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період з 16.01.2013 по теперішній час, діючи з умислом, спрямованим на невиконання рішення суду від 13.03.2012, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя, в порушення частини 5 статті 124 Конституції України відмовляються виконати рішення суду, у зв`язку із чим рішення суду до цього часу не виконано.

02.12.2013 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України. В подальшому остання переховувалася від органу досудового розслідування та була оголошена у розшук, у зв`язку із чим досудове розслідування неодноразово зупинялося.

У клопотанні прокурор вказав, що датою вчинення злочину є 10.12.2012, період з 10.12.2012 до оголошення 18.12.2013 підозрюваної у розшук складає 1 рік та 6 днів, період з 18.12.2013 по 27.04.2017 не входить до загального строку давності. Зазначив також, що строк притягнення підозрюваної до кримінальної відповідальності закінчився 21.04.2021, що становить більше 7 років від дати вчинення кримінального правопорушення. Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі зазначеного прокурор просив звільнити підозрювану ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, з підстав, які зазначені у ньому. Пояснив, що особи, які мають статус потерпілого у кримінальному провадженні, відсутні.

Статтею 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Згідно з частиною 1-2 статті 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Згідно з частиною 3 статті 286 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 4 статті 286 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

У судовому засіданні підозрюваній ОСОБА_4 судом роз`яснено суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, на яку вказував прокурор у клопотанні, і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

ОСОБА_4 зазначила, що суть підозри і заявленої прокурором підстави звільнення від кримінальної відповідальності їй зрозуміла, і остання не заперечували проти звільнення її від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження.

Дослідивши матеріали досудового розслідування, вислухавши думку прокурора і підозрюваної, суд дійшов таких висновків.

З наданих суду матеріалів досудового розслідування судом встановлено наступне.

19.08.2013 відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за №0000549 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, за поданням відділу ДВС Барського РУЮ до Барського РВ УМВС України у Вінницькій області про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не виконують рішення суду про передачу малолітніх дітей їх батькам (арк. 1 том 1).

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 13.03.2012 (арк. 36-46 том 1), яке набрало законної сили 10.12.2012 ( арк. 47-53 том 1), було задоволено позов громадян Італії Армандо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання батьківства, визнання материнства, зобов`язання передати малолітніх дітей, визнання недійсними свідоцтва про народження дітей, про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 19.11.2013 було надано тимчасовий доступ до матеріалів виконавчого провадження №36027718 від 15.01.2013 відносно визнання батьківства громадянами Італії Армандо Де ОСОБА_9 і ОСОБА_7 по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_8 і ОСОБА_8 (арк. 218 том 1).

Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 27.11.2013 було вилучено копії матеріалів виконавчого провадження №36027718 від 15.01.2013 (арк. 5-7 том 2).

16.01.2013 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду у цивільній справі (арк. 46 том 2).

Згідно з описом копій документів виконавчого провадження №36027718 і досліджених матеріалів досудового розслідування, у вказаних матеріалах відсутня постанова про закриття виконавчого провадження щодо виконання рішення Барського районного суду Вінницької області від 13.03.2012.

02.12.2013 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України, а саме в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період з 16.01.2013 по теперішній час, діючи з умислом, спрямованим на невиконання рішення Барського районного суду Вінницької області від 13.03.2012, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини 5 статті 124 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обов`язком для виконання на всій території України, відмовляються виконати рішення суду, у зв`язку з чим рішення суду до цього часу не виконано (арк. 163 том 2).

18.12.2013 кримінальне провадження було зупинено та ОСОБА_4 було оголошено у розшук, у зв`язку із тим, що місце її знаходження не було відомо, на виклики слідчого вона неодноразово не з`являлася, про причини неявки не повідомляла (арк. 27, том 3).

26.04.2017 згідно з постановою заступника начальника Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області досудове розслідування було відновлено (арк. 14 том 3).

14.05.2017 згідно з постановою старшого слідчого СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області досудове розслідування було зупинено у зв`язку із тим, що підозрювана ОСОБА_4 продовжувала ухилятися від слідства та її фактичне місце проживання невідоме (арк. 35 том 3).

05.06.2023 згідно з постановою старшого слідчого СВ ВП №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області досудове розслідування було відновлено (арк. 68 том 3).

Дослідженими матеріалами досудового розслідування підтверджується, що жодну особу не було визнано потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

Згідно із санкцією частини 1 статті 382 КК України і приписами статті 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , належить до категорії нетяжких злочинів, отже, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Для обрахунку строків давності слід визначити день вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваній.

Інкримінований підозрюваній злочин є триваючим, оскільки вказана особа підозрюється у тому, що будучи зобов`язаною рішенням суду, яке набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно відмовилася від їх вчинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягала у формі протиправної бездіяльності, яка триває протягом певного періоду часу.

Стаття 49 КК України не містить окремої вказівки щодо особливостей обрахування строку давності щодо триваючих злочинів. Проте особливість триваючих злочинів полягає в тому, що вони продовжують вчинятися (тривати) на стадії de jure закінченого злочину.

У випадку вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, у формі умисного невиконання рішення суду в цивільній справі, яким особу зобов`язано вчинити певну дію, питання про визначення дня, з якого відраховується строк давності для притягнення до кримінальної відповідальності, має особливості, обумовлені специфікою об`єктивної сторони злочину та існуванням передбаченого законодавством механізму примусового виконання судових рішень. З огляду на це в цьому кримінальному провадженні строк давності необхідно відраховувати з моменту закінчення виконавчого провадження, коли в установленому законом порядку було офіційно констатовано неможливість виконання судового рішення без участі боржника.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №492/910/14-к, які суд враховує у цій справі.

Оскільки надані суду матеріали досудового розслідування не містять доказів закінчення виконавчого провадження із примусового виконання рішення Барського районного суду Вінницької області від 13.03.2012, а також не містять доказів виконання вказаного рішення суду у цивільній справі, суд констатує, що інкриміноване підозрюваній кримінальне правопорушення слід вважати таким, що ще триває.

Таким чином, помилковим є посилання прокурора на те, що датою вчинення злочину є 10.12.2012 (день набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі).

Крім того, слід враховувати, що відповідно до частини 2 статті 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

П`ятнадцять років ще не минуло, навіть якщо рахувати з дати набрання рішенням суду у цивільній справі законної сили (10.12.2012), у невиконанні якого оголошено підозру.

З огляду на те, що період, на який досудове розслідування зупинялося у зв`язку з ухиленням підозрюваної від досудового розслідування, не враховується при обрахунку строків давності (тобто період з 18.12.2013 по 26.04.2017; період 14.05.2017 по 05.06.2023), то навіть якщо рахувати з дати набрання рішенням суду у цивільній справі законної сили (тобто з 10.12.2012), що на думку суду є помилковим, то до строку давності можна було б включити тільки період з 10.12.2012 по 18.12.2013 (1 рік 7 днів), період з 26.04.2017 по 14.05.2017 (17 днів), період з 05.06.2013 по 21.06.2023 (15 днів), тобто загалом лише строк 1 рік 1 місяць 9 днів може бути зараховано до строку перебігу давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Тобто відсутні підстави для висновку, що з моменту вчинення злочину минув п`ятирічний строк давності для притягнення особи до кримінальної відповідальності, як помилково зазначає прокурор у клопотанні.

У клопотанні з невідомих причин помилково не зазначено, що кримінальне провадження зупинялося також у період з 14.05.2017 по 05.06.2023, що підтверджується наданими суду матеріалами досудового розслідування.

Отже, прокурором неправильно обраховано строк притягнення підозрюваної до кримінальної відповідальності через неврахування періоду зупинення досудового розслідування у зв`язку з ухиленням підозрюваної від слідства в період 14.05.2017 по 05.06.2023, а також неправильно визначено дату вчинення злочину.

Таким чином, клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження з цієї підстави суперечить вимогам законодавства, є необґрунтованим і в його задоволенні слід відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, ухвали суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку лише у випадках, передбачених КПК України.

Відповідно до частини 5 статті 288 КПК України лише ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відтак, ухвала про відмову у задоволенні клопотання прокурора оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 284, 288, 369, 372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про звільнення особи від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження.

Матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000549 від 19.08.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 Кримінального кодексу України повернути прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя Юлія САЛДАН