Справа № 346/1979/23
Провадження № 1-в/346/188/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ

"Коломийська виправна колонія № 41" ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Ханська, м. Майкоп, Краснодарського краю, рф, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше судимого:

-19.04.2012 р. Першотравневим районним судом Донецької області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 287 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень та 3 рокам обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки; Постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 01.02.2013 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбуття покарання до місць обмеження волі;

-31.03.2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч.1 ст. 390 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

-03.06.2016 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки; Звільнений умовно-достроково 21.11.2017р. на невідбутий строк 5 місяців 27 днів;

-25.11.2019р. Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.. 185 ч.2, ст.. 15 ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

Засудженого: 11.08.2020 року вироком Першотравневого районного суду Донецької області за ст.. 15 ч.3 ст.. 185 ч.2, ч.4 ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку: 29.08.2019 р.

Кінець строку: 29.09.2023 р.

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Коломийського міськрайонного суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. В його обґрунтування вказав, що за період відбування характеризував себе позитивно, встановлених правил поведінки та розпорядку дня дотримується, дисциплінарних стягнень не має, тричі заохочувався. Вину у вчиненні злочину визнає повністю, у вчиненому розкаюється. Вчинені ним злочини були розкриті за його сприяння. До закінчення строку відбування покарання залишилось майже три місяці.

В судовому засіданні ОСОБА_5 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник ДУ "Коломийська виправна колонія № 41" не заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки останній за час відбування покарання в установі порушень не допускав, залучався до праці на безоплатній основі, має заохочення.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила та просила в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що за період відбування покарання засуджений свого виправлення не довів, а тому умовно-достроковому звільненню не підлягає.

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до правил ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з положеннями ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року N 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обов`язків.

Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Зі змісту характеристики на засудженого вбачається, що під час тримання в СІЗО м. Маріуполя Донецької області допускав порушення вимог режиму утримання, двічі був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за зберігання заборонених предметів (26.12.2019 та 10.02.2021). Стягнення погашені, заохочення не застосовувались. З 11.02.2021р. відбував покарання в ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)». За час відбування порушень встановленого порядку відбування покарань не допускав, стягнення не накладалися, постановами від 11.10.2021р. та від 11.01.2022р. оголошено два заохочення за активну участь в благоустрої установи та зразкову поведінку за підсумками ІІІ кварталу 2021р. та ІV кварталу 2021р. З 16.04.2022р. відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)», в якій порушень режиму утримання не допускав, дисциплінарні стягнення не накладались.

Згідно довідки № 129 (а.о.с. 89) про працевикористання засудженого вбачається, що ОСОБА_5 не працював, заробітну плату не отримував, однак двічі залучався за його заявами до робочої бригади у зв`язку з проведенням ремонтних робіт приміщень відділень СПС, що підтверджується матеріалами особової справи (а.о.с. 82, 83, 96, 97).

Згідно виписки з наказу від 04.07.2022р. ОСОБА_5 було оголошено подяку за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки (а.о.с. 94).

Згідно рапорту в.о. начальника відділення СПС №7/2 до роботи засуджений відноситься добросовісно, розуміє їх необхідність. Поставлені завдання виконує завжди вчасно та якісно. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний (а.о.с. 93). Заборгованості за виконавчими листами не має (а.о.с. 88).

16.06.2022р. йому було відмовлено у застосуванні ст.. 81 КК, як такому, що не довів своє виправлення (а.о.с.91).

Суд приймає до уваги, що після відмови у червні 2022р. в направленні матеріалів до суду, засуджений за понад рік отримав лише одне заохочення, що не свідчить про його прагнення довести своє виправлення та постійну старанність у роботі. Судом було встановлено, що ОСОБА_5 просив залучити його до праці заявами від 12.05.2022р. та від 19.01.2023р. Отже, за період відбування покарання засуджений ініціативність до роботи не проявляв, а лише періодично був залучений до робіт по благоустрою, що не може свідчити про належне доведення його чесного ставлення до праці. Крім цього, наявність стягнень, хоч і погашених, вказує на те, що поведінка засудженого не була позитивною протягом всього періоду відбування покарання, а відтак дає підстави для сумніву про доведеність виправлення засудженого.

Крім цього, суд враховує, що засуджений, відбуваючи покарання по вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.06.2016 року вже звільнявся умовно-достроково. Після цього належних висновків для себе не зробив, виражену йому довіру щодо його виправлення не підтвердив, оскільки продовжив злочинну діяльність.

Отже, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про її виправлення, суд вважає, що в ході розгляду заяви засудженого не було наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора та вважає, що на теперішній час звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково буде передчасним, оскільки засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці виправлення не довів. Відтак, врахувавши, що застосування положень ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду, то в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити з зазначених вище мотивів.

На підставі наведеного, керуючись ст.6 КВК України, ст.81 КК України, ст.336, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1