Справа № 157/1002/23
Провадження №1-кс/157/468/23
УХВАЛА

25 травня 2023 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000176 від 24 травня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про арешт майна,

встановив:

Прокурор Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що сектором дізнання Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється дізнання у кримінальному провадженні №0000176 від 24 травня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в ході якого встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Залаззя Камінь-Каширського району звернувся із заявою про те, що в період часу з 29 по 30 серпня 2021 року невстановлена особа, діючи умисно з корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, таємно викрала належний заявнику велосипед іноземного виробництва спортивного типу синього кольору, який знаходився поблизу магазину, що в АДРЕСА_1 , чим спричинила йому матеріальні збитки на суму близько 4000 гривень.

Оперативно-пошуковими заходами встановлено, що до вчинення цього кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , який відповідно до власноруч написаної заяви добровільно видав належний ОСОБА_4 велосипед, який після викрадення зберігав на території свого господарства за місцем проживання.

Проведеним 23 травня 2023 року оглядом місця події, а саме ділянки ґрунтової дороги поблизу домогосподарства АДРЕСА_2 , виявлено та тимчасово вилучено велосипед іноземного виробництва світло-синього кольору з маркувальним позначенням « ОСОБА_6 », який належить ОСОБА_4 .

Тимчасово вилучений і оглянутий в ході огляду місця події велосипед постановою старшого дізнавача сектору дізнання від 24 травня 2023 року визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_4 показав, що належний йому велосипед викрала невідома особа 29 серпня 2021 року біля магазину підприємця ОСОБА_7 , що в с. Залаззя, де залишив його потерпілий. До поліції про дану подію спочатку не повідомляв, думаючи, що велосипед повернуть. 23 травня 2023 року, побачивши в с. Залаззя працівників поліції, повідомив їм про викрадення у нього велосипеда та вказав, що підозрює у вчиненні крадіжки свого односельчанина ОСОБА_5 . Після спілкування поліцейських з ОСОБА_5 останній добровільно видав велосипед.

Опитаний ОСОБА_5 підтвердив, що в серпні 2021 року біля приміщення магазину він викрав велосипед.

Прокурор зазначає, що наявні в матеріалах кримінального провадження дані дають достатні підстави вважати, що вказаний велосипед є предметом вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди та має значення для подальшого проведення слідчих дій в рамках цього кримінального провадження. Вважає, що з метою забезпечення збереження речових доказів, перешкоджанню, приховування, пошкодження, знищення, втрати, перетворення, передачі цього майна, арешту підлягає вилучений велосипед.

Посилаючись на викладене, прокурор просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на велосипед іноземного виробництва світло-синього кольору з маркувальним позначенням «SHIMANO DEORE XT», який вилучений під час огляду місця події 23 травня 2023 року в ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши зміст клопотання та надані матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Метою арешту майна є: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (частина 3 статті 170 КПК України).

Згідно зі статтею 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, серед іншого, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Аналіз наведених вище норм закону дає зрозуміти, що достатньою підставою для арешту майна є існування одночасно двох умов: майно є або об`єктивно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення та наявність ризиків, що таке майно може бути втрачене.

З матеріалів клопотання, зокрема з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 23 травня 2023 року, встановлено, що сектором дізнання Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється дізнання в кримінальному провадженні, розпочатому за фактом таємного викрадення чужого майна, а саме викрадення в період з 29 по 30 серпня 2021 року невстановленою особою належного ОСОБА_4 велосипеда іноземного виробництва, який знаходився поблизу магазину, що в с. Залаззя по вул. Малієвського, Камінь-Каширського району, чим потерпілому спричинено матеріальні збитки на суму близько 4000 гривень. Попередня правова кваліфікація кримінального проступку ч. 1 ст. 185 КК України.

З протоколу огляду місця події від 23 травня 2023 року, заяви ОСОБА_5 про добровільну видачу велосипеда від 23 травня 2023 року, протоколу допиту потерпілого від 24 травня 2023 року, протоколу допиту ОСОБА_5 від 24 травня 2023 року, встановлено, що крадіжку велосипеда, який належить ОСОБА_4 , скоїв у серпні 2021 року ОСОБА_5 поблизу магазину, що в с. Залаззя по вул. Малієвського Камінь-Каширського району Волинської області. В подальшому 23 травня 2023 року велосипед він добровільно видав працівникам поліції.

Постановою старшого дізнавача від 24 травня 2023 року велосипед іноземного виробництва світло-синього кольору з маркувальним позначенням «SHIMANO DEORE XT» був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, майно, що є об`єктом кримінально протиправних дій, було добровільно видано дізнавачу особою, яка ним незаконно заволоділа, що встановлено з протоколу огляду місця події та заяви ОСОБА_5 про добровільну видачу велосипеда. Це майно в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, визнано речовим доказом та приєднане до матеріалів кримінального провадження.

З наведеного слідує, що хоча вказане вище майно й має значення речового доказу для кримінального провадження, проте відсутні підстави для його арешту, оскільки прокурор не довів, що існують ризики його втрати або знищення. Необхідність арешту майна обґрунтовується тим, що воно є предметом кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, має значення для подальшого проведення слідчих дій. Проте, серед наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження немає документів, у яких зафіксовано наявність будь-якої слідової інформації на викраденому велосипеді чи обґрунтовується необхідність проведення слідчих дій з цим майном і неможливість їх проведення після передачі майна його законному володільцю. Водночас, повернення майна його власнику забезпечить справедливий баланс між правами власника та загальносуспільними інтересами й не утруднить виконання завдань кримінального провадження.

Таким чином, прокурор не довів необхідності арешту вилученого велосипеда, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, щодо можливості втрати цього майна, оскільки надання речі статусу речового доказу або наявність ознак такого не може бути безумовною та єдиною підставою для накладення арешту на майно, а отже в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000176 від 24 травня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, відмовити.

Копію ухвали для виконання вручити прокурору Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1