Справа № 752/5445/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2445/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 07 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Миколаєва, громадянку України, з вищою освітою, працюючу маркетологом у ТОВ «Віннер Автомотів», розлученої, що має у на утриманні малолітню дитину 2014 р.н., зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за ч. 2 ст. 286, ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2 тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами. Вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 02 жовтня 2019 року о 11 год. 15 хв. ОСОБА_7 керувала технічно справним автомобілем марки «Nissan Juke», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по сухому чистому дорожньому покриттю лівої смуги вулиці Антоновича у напрямку вулиці Лабораторна у місті Києві. Виконуючи маневр лівого повороту на регульованому перехресті вулиць Антоновича - І.Федорова, діючи з необережності, порушила вимоги п.п. 2.3 б), 10.1, 16.2 ПДР України, а саме: виконуючи поворот ліворуч на регульованому перехресті будучи неуважною, не переконалася, що її маневр буде безпечним і не створить небезпеки (перешкоди) іншим учасникам руху, не дала дорогу пішоходу, яка переходила проїзну частину вул. І. Федорова, на яку вона повернула, та передньою частиною керованого нею транспортного засобу, вчинила наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка на зелений сигнал світлофора перетинала проїзну частину справа - наліво відносно напрямку руху ОСОБА_7 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми тазу, що за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, та закритої черепно-мозкової травма, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення ОСОБА_7 пунктів п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.2 ПДР України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у виді заподіяних ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. ст.ст. 75,76 КК України, звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік без позбавлення права керувати транспортним засобом з покладенням певних обов`язків.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на безпідставне застосування ч.1 ст. 69 КК України, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість. Вважає, що при призначенні покарання, судом в достатній мірі не було враховано тяжкість вчиненого злочину, обставини його вчинення та особу обвинуваченої. Вказує, що наведені судом обставини, а саме: щире каяття, відшкодування спричиненої шкоди, утримання малолітньої дитини з вадами розвитку тощо, не дають підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Також вважає, що наявність такої пом`якшуючої обставини, як вчинення кримінального правопорушення внаслідок необережності, не відповідає обставинам справи та є надуманою, а посткримінальна поведінка обвинуваченої, яка виразилась у визнанні своєї провини, не перебуває у зв`язку з вчиненням кримінальним правопорушення.

Обвинувачена, її захисник та потерпіла у запереченнях просять залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду без змін, оскільки вважають, що суд першої інстанції повно та неупереджено дослідив усі обставини справи та ухвалив законний та обґрунтований вирок.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 286 КК України у апеляційному порядку не оскаржується.

Як випливає із змісту апеляційної скарги, суть її зводиться до неналежного врахування судом тяжкості вчиненого, обставини його вчинення та особу обвинуваченої, які, на думку прокурора, не надають належних підстав для застосування вимог ч.1 ст.69 КК України.

Проте, доводи апеляційної скарги на матеріалах кримінального провадження не ґрунтуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України ( у редакції на час вчинення кримінального правопорушення) за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Як випливає з вироку суд на підставі ч.1 ст.69 України призначив ОСОБА_7 інший, більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді штрафу.

Так, при призначенні покарання за ч. 2 ст. 286 КК України судом було враховано дані про особу винної, зокрема, те що обвинувачена раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно працевлаштована, самостійно виховує дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має певні проблеми зі здоров`ям, що покладає на обвинувачену додатковий тягар.

Судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання винної її щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, примирення з потерпілою ОСОБА_11 , а наявності обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Зазначені факти істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що у сукупності з виключно позитивними даними про особу винної і позицією потерпілої щодо необхідності призначення найменш суворого покарання, надали суду першої інстанції право на застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України і призначення іншого, більш м`якого виду покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Також такий висновок суду є належним чином мотивованим.

Доводи апеляційної скарги прокурора про не належне врахування судом тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винної , обставин вчинення кримінального правопорушення, на матеріалах кримінального провадження не ґрунтуються і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати підставою для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 07 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: