Справа №574/387/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/694/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2022 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чумакове Буринського району Сумської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Буринь Сумської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше судимого, останній раз 20 травня 2022 року Буринським районним Судом Сумської області за ч.1 ст.126, ст.126-1, ч.2 ст.389, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до обмеження волі на строк 2 роки 10 днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2022 року, в якій останній просить покарання, призначене вказаним вироком, зменшити.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з 18 жовтня 2022 року, з зарахуванням строку тримання під вартою з 05 серпня 2022 року по 17 жовтня 2022 року включно.

І вирок відносно нього в апеляційному порядку не оскаржується.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднано покарання, не відбуте за вироком Буринського районного суду Сумської області від 20 травня 2022 року, у виді 2 місяців позбавлення волі, та остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяця.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з 11 жовтня 2022 року, з зарахуванням строку тримання під вартою з 5 серпня 2022 року по 10 жовтня 2022 року включно.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 566 грн. 34 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 1699 грн. 02 коп.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у дольовому порядку на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 1321 грн. 46 коп. по 660 грн. 73 коп. з кожного.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що при призначенні йому покарання, суд не врахував те, що вони повернули викрадене майно і потерпілий претензій не має, що він у крадіжці зізнався, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Крім того, апелянт звертає увагу і на те, що характеризується за місце проживання він позитивно, а суд при визначенні розміру покарання також цього не врахував.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурором у кримінальному провадженні подано заперечення, в яких прокурор зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, що майно потерпілому було повернуто завдяки діям працівників поліції, які його виявили та вилучили під час досудового розслідування. Також, прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується негативно, що його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину було враховано як пом`якшуючі покарання обставини, як і було враховано і обтяжуючі покарання обставини вчинення злочину відносно особи похилого віку та рецидив злочину.

Прокурор вважає, що з врахуванням вказаних обставин, а також характеризуючих особу обвинуваченого ОСОБА_7 даних, покарання, призначене останньому судом, є справедливим та достатнім для його виправлення, а підстави для його пом`якшення відсутні.

Інші учасники провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції апеляційні скарги не подавали.

Згідно з вироком суду першої інстанції, у травні 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, близько 09 год. 00 хв., тобто в період дії воєнного стану, ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі потерпілого ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , вирішив незаконно заволодіти мийкою високого тиску «Karcher», яка зберігалась у вказаній квартирі. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кухні вказаної квартири, повторно, таємно, умисно, з корисливою метою, викрав зазначене майно, належне потерпілому ОСОБА_10 , завдавши останньому матеріальну шкоду у розмірі 2967 грн. Після скоєного ОСОБА_7 з місця злочину зник.

Також, у червні 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, близько 11 год. 00 хв., тобто в період дії воєнного стану, ОСОБА_9 , який на той час проживав в квартирі потерпілого ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , вирішив незаконно заволодіти алюмінієвою драбиною, яка зберігалась у вказаній квартирі. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні кухні вказаної квартири, умисно, з корисливою метою викрав вказане майно, належне потерпілому ОСОБА_10 , завдавши останньому матеріальну шкоду у розмірі 667 грн. Після скоєного ОСОБА_9 з місця злочину зник.

Крім цього, в середині червня 2022 року в обідній період, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, тобто в період дії воєнного стану, ОСОБА_9 , який на той час проживав в кватирі потерпілого ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , перебуваючи разом з ОСОБА_7 у дворі будинку АДРЕСА_3 , діючи за попередньою змовою між собою, вирішили незаконно заволодіти компресором марки «Forte» та поливочним шлангом марки «Sunflex». Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 підійшли до приміщення гаражу, розташованого по АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 заліз на дах, за допомогою фомки, яку йому подав ОСОБА_9 , відірвав шифер та дошку, і в подальшому вдвох вони проникли всередину гаражу. Перебуваючи в приміщенні гаражу, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою, таємно, умисно, з корисливою метою викрали вказане майно, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 4943 грн. Після скоєного ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з місця злочину зникли.

Крім цього, в кінці червня 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, близько 16 год. 00 хв. тобто в період дії воєнного стану, ОСОБА_9 , який на той час проживав в кватирі потерпілого ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , перебуваючи разом з ОСОБА_7 у вказаній квартирі, діючи за попередньою змовою між собою, вирішили незаконно заволодіти радіаторною опалювальною батареєю. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_9 та ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні кімнати вказаної квартири, таємно, умисно, з корисливою метою, за попередньою змовою, повторно, таємно, умисно, з корисливою метою викрали зазначене майно, належне потерпілому ОСОБА_10 , завдавши останньому матеріальну шкоду у розмірі 1151 грн. Після скоєного ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з місця злочину зникли.

Крім цього, 28 червня 2022 року близько 20 год. 00 хв., тобто в період дії воєнного стану, ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі потерпілого ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , вирішив незаконно заволодіти редукторним стартером до легкового автомобіля марки «ВАЗ 2105», який зберігався у вказаній квартирі. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кімнати вказаної квартири, повторно, таємно, умисно, з корисливою метою викрав зазначене майно, належне потерпілому ОСОБА_10 , спричинивши останньому матеріальну шкоду у розмірі 526 грн. Після скоєного ОСОБА_7 з місця злочину зник.

Такі дії ОСОБА_9 та ОСОБА_7 суд кваліфікував за ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим, просила його залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали вказаного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ніким не оспорюються і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України також не оспорюється, тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційному перегляду і в цій частині вирок не підлягає.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що призначене йому судом покарання є несправедливим внаслідок суворості, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених протиправних дій, їх небезпечності та інформації про особу винного.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, судом, відповідно до вищевказаних вимог закону, було враховано особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

При цьому, судом було враховано те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на «Д» обліку у лікаря психіатра-нарколога не перебуває. Обставинами, що пом`якшують його покарання судом було визнано його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а до обставини, що обтяжує його покарання, суд відніс вчинення останнім кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та рецидив злочину.

Крім того, судом було враховано і думку потерпілого, якому завдану шкоду було відшкодовано, який до обвинуваченого претензій не мав, а щодо покарання, покладався на розсуд суду.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином врахував усі обставини, з якими закон пов`язує саме призначення покарання та дійшов вірного висновку, з яким також погоджується і колегія суддів, що покарання у виді 5 років позбавлення волі буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, і підстави для заміни такого покарання на більш м`яке, як просить обвинувачений, в даному конкретному випадку, відсутні.

При цьому, колегія суддів зауважує, що покарання саме у визначеному судом виді та розмірі є мінімальним покаранням, передбаченим санкцією частини та статті інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів наголошує, що остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяця, було призначено ОСОБА_7 на підставі ст.ст.71, 72 КК України, з врахуванням невідбутого останнім покарання за вироком Буринського районного суду Сумської області від 20 травня 2022 року.

Що стосується доводів апелянта проте, що при призначення покарання суд першої інстанції не врахував, що вони повернули викрадене майно і потерпілий претензій не має, що він у крадіжці зізнався, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, і що характеризується він за місце проживання позитивно, то колегія суддів зазначає, що ці обставини вже були враховані судом першої інстанції при призначення обвинуваченому покарання, а останній не навів додаткових обставин, які не були враховані, чи залишились поза увагою суду, за яких ОСОБА_7 можливо було б призначити менш суворе покарання, ніж визначив суд першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Путивльського районного суду Сумської області від 18 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вказаний вирок без задоволення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4