Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

11 травня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 квітня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000303 від 19.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчої відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 ..

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує, що оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до 10 років з конфіскацією майна, то зазначає що наразі існує необхідність у забороні відчуження та розпорядження вказаною квартирою, оскільки існують достатні підстави вважати, що судом може бути застосована спеціальна конфіскація майна, як виду покарання.

Тому прокурор вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а клопотання слідчого задоволенню, оскільки незастосування вказаних в ньому заходів може призвести до зникнення, втрати майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 , з позбавленням останнього та всіх інших осіб, які мають відношення до вказаного майна, можливості відчужувати та розпоряджатися ним будь-яким чином до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечили проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.

У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення ч.2 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (зникнення чи відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №№0000303 від 19.10.2022 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України., згідно якого групі осіб у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 інкримінується те, що в період часу з липня 2022 року по квітень 2023 року вони, діючи за попередньою змовою, незаконно розповсюджували та збували в межах м. Рівне психотропну речовину метамфетамін в різних кількостях за певну грошову винагороду.

19 квітня 2023 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Також, органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 у своїй власності має квартиру АДРЕСА_1 .

Однак, відмовляючи в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вказане нерухоме майно, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, оскільки з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю з часткою власності 1/1. Співвласниками вказаної квартири є його батьки: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Під час апеляційного розгляду підозрюваний вказав, що він лише зареєстрований за вказаною адресою, проте не проживає там. Дана квартира була надана його батьку підприємством, на якому він працював.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про накладення арешту на майно зводяться лише до того, що санкція статті, яка інкримінується підозрюваному, передбачає конфіскацію майна.

Однак, колегія суддів вважає, що на даний час стороною обвинувачення не доведено розумність та співрозмірність обмеження права користування та розпорядження майном, зокрема тому, що це порушить право інших власників на дану квартиру.

З огляду на вищевикладене, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 квітня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000303 від 19.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3