Справа №639/4935/23
Провадження №1-кс/639/1483/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , перевіривши скаргу ОСОБА_2 , 1972 року народження, на бездіяльність Харківського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій останній просить вжити необхідні заходи, спрямовані на відновлення законності - зобов`язати Харківський міський центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги видати ОСОБА_2 рішення від 01.08.2023 про відмову у наданні адвоката.

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_2 (який перебуває в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор») посилається на те, що 07.07.2023 р. звернувся до Харківського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з приводу надання йому адвоката для направлення заяви до Європейського суду з прав людини.

01.08.2023 р. в ході проведення відеоконференцзв`язку з Харківським міським центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_2 було усно повідомлено про відмову в задоволенні його заяви.

Зазначене порушує права ОСОБА_2 на захист та отримання належної правової допомоги.

Перевіривши подану скаргу, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Статтею 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

З системного аналізу зазначених положень статті 206 та інших положень КПК України вбачається, що нею врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою, а зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.

Також законом чітко визначено, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створюють у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Таким чином, підстави для постановлення ухвали щодо зобов`язання ДУ «Харківський слідчий ізолятор» негайно доставити ОСОБА_2 до слідчого судді відсутні, оскільки предметом скарги не є його незаконне тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

В скарзі (заяві), яка надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова, не міститься посилань на застосування до ОСОБА_2 насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), а фактично оскаржується рішення та бездіяльність Харківського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Положеннями КПК України не передбачено повноважень слідчого судді щодо здійснення в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України судового контролю за додержанням прав, на порушення яких посилається ОСОБА_2 у своїй скарзі.

Отже, з урахуванням суб`єктного складу, характеру спірних правовідносин та предмету вимог, вказаний спір може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства або цивільного, а не слідчим суддею.

На відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303-308 КПК України, ст. 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Отже, стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Вказаний правовий висновок сформовано в постанові об`єднанної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі №766/22242/17.

Крім того, зазначену скаргу не можна вважати такою, що подана в порядку ст. 303 КПК України, та підлягає розгляду в порядку Глави 26 КПК України, оскільки вказаною нормою права прямо передбачений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскарженні під час досудового розслідування.

Оскарження рішення та бездіяльності центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги положеннями Глави 26 КПК України не передбачено.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В пункті 24 рішення по Справі "Сокуренко і Стригун протиУкраїни" (Заяви N 29458/04 та N 29465/04) Європейський суд з прав людини зазначив: суд повторює, що,як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...)питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

З огляду на викладене, оскільки в поданій скарзі не порушується питання щодо незаконного тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» або застосування насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), а фактично в ній оскаржуються рішення та бездіяльність Харківського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, а також не оскаржуються рішення, дії або бездіяльність слідчого або прокурора в ході проведення досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку щодо необхідності відмови у відкритті провадження по скарзі.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у вищезазначеній постанові об`єднанної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019р. по справі №766/22242/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019р. по справі №822/3059/17.

При цьому необхідно роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідні рішення та бездіяльність можуть бути оскаржені в порядку адміністративного або цивільного судочинства.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що копію скарги необхідно направити до Харківської обласної прокуратури для перевірки викладених в ній фактів та вирішення питання про вжиття заходів реагування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , 1972 року народження, на рішення та бездіяльність Харківського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідні рішення та бездіяльність ОСОБА_2 , 1972 року народження, на бездіяльність Харківського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги можуть бути оскаржені шляхом подачі позовної заяви в порядку адміністративного або цивільного судочинства.

Направити до Харківської обласної прокуратури копію скарги ОСОБА_2 для перевірки викладених в ній фактів та вирішення питання про вжиття заходів реагування.

Оскарження ухвали не передбачено ст. ст. 206, 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1