ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 627/65/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1018/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 22 травня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000012 від 05.01.2023, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 22 травня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мурафа, Краснокутського району, Харківської області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, працюючого на посаді різноробочого в КНП ХОР «Обласний тубсанаторій «Володимирський», військовозобов`язаного, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, в силу статті 89 КК України раніше судимим не був, 05.05.2022 обвинувальний акт стосовно якого направлено до суду за ознаками складів злочинів, передбачених частиною 1 статті 289, частиною 3 статті 15 частиною 2 статті 289 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, з призначенням йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням на 3 (три) роки, якщо останній протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 та пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, який затверджено Законом України № 2102- IX від 24.02.2022.

17.05.2022 відповідно до Указу Президента України №341/2022 від 17.05.2022 на території України продовжено строк дії воєнного стану, який затверджено Законом України № 2263- IX від 22.05.2022.

12.08.2022 відповідно до Указу Президента України №573/2022 від 12.08.2022 на території України продовжено строк дії воєнного стану, який затверджено Законом України № 2500 ІХ від 15.08.2022.

16.11.2022 відповідно до Указу Президента України №757/2022 від 07.11.2022 на території України продовжено строк дії воєнного стану, який затверджено Законом України № 2738 ІХ від 16.11.2022.

Так, 01.01.2023 року, близько 21:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_8 з метою придбання алкогольних напоїв. Через деякий час, ОСОБА_7 побачив гаражне приміщення, яке належить ОСОБА_9 , та зрозумівши, що ОСОБА_9 та його родини немає за адресою проживання, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з гаражного приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , маючи на меті незаконне збагачення, за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, скористався зручними обставинами, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає та він помічений ніким не буде, підійшов до вікна гаражного приміщення, та руками витягнув дві шибки, поставивши їх на землю. Після чого через шибку у вікні ОСОБА_7 заліз до гаражного приміщення.

Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 виявив у гаражному приміщенні компресор марки «АTEX», чорного кольору, акумулятор автомобільний марки «Forse» на 60 ампер. Після чого, ОСОБА_7 взяв вказані речі в руки, та покинув гаражне приміщення через ворота, які він заздалегідь відчинив із середини. Викрадене майно обернув на свою користь, і розпорядився ним за власним розсудом, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду, яка згідно із висновком судово-товарознавчої експертизи № 31 М становить 2 129,80 гривень.

Крім того, 01.01.2023 року, близько 23:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , де згадав, що в гаражному приміщенні біля будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , маються цінні речі, та на даний час є вільний доступ через не замкнуті ворота, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна з гаражного приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , на мотоциклі «К-750» доїхав до гаражного приміщення, маючи на меті незаконне збагачення, за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, скористався зручними обставинами, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає та тим, що ворота гаражного приміщення не замкнені, зайшов до гаражного приміщення, де побачивши автомобіль марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , через бензонасос під капотом одразу злив у п`ятилітрову ємність, яку знайшов у гаражному приміщенні, бензин об`ємом п`ять літрів, та залишив ємність біля автомобіля. Після чого, на підлозі взяв зварювальний апарат марки «MASTERY-200», подовжувач довжиною 15 метрів з мідним проводом 2х1.5, та п`яти літрову каністру з бензином, які виніс з гаражного приміщення та помістив у коляску мотоциклу «К-750», на якому приїхав.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_7 повернувся до гаражного приміщення, та забрав асинхронний двигун на 3 квт., металевий стілець з дерев`яним сідлом та спинкою, а також сумку клітчату господарську в якій знаходились: полімерна пляшка об`ємом 1,5 літра в середині якої було 500 грам моторного масла; ключ ріжковий 22х24; ключ ріжковий на 13; ключ ріжковий 27х30; ключ ріжковий на 17; ключ накидний 14х17; ключ накидний 14х19; головка для викручування болтів з написами «Facom 3237», «HC 12», «14 14» у кількості 3 шт.; ключ люльковий на 12; викрутка саморобна; зубила у кількості 4 шт.; вироби з чорного металу у кількості 34 шт. (загальною вагою 4.5 кг), після чого покинув гаражне приміщення через ворота, помістивши викрадені речі до мотоциклу «К-750», що стояв поруч. Після чого, ОСОБА_7 повернувся до гаражного приміщення та через відчинений капот автомобіля марки «ВАЗ 2107» проник до моторного відсіку, де руками висмикнув акумулятор автомобільний марки «Forse» на 65 ампер, після чого покинув гаражне приміщення через ворота. Викрадене майно обернув на свою користь, розпорядився ним за власним розсудом, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду, яка згідно із висновком судово-товарознавчої експертизи № 31 М становить 6762,93 гривень.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок в частині призначеного йому покарання з застосуванням статті 75 КК України у виді 3 років іспитового строку змінити, та призначити йому покарання у виді 2 років іспитового строку.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує на відсутність судимостей, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжує його покарання. Вважає, що суд першої інстанції при застосуванні до нього положень статті 75 КК України міг його звільнити від призначеного покарання не на 3 роки, а на 2 роки та такого покарання йому було б достатньо для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду до суду апеляційної інстанції не прибув, та не повідомив причини свого не прибуття.

Враховуючи, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не містить прохання щодо розгляду апеляційної скарги за його особистої участі, а вимоги апеляційної скарги не погіршують становища обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційній розгляд у його відсутність.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394, частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, його відношення до скоєного злочину, думку потерпілого, та обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм статті 65 КК України та роз`яснень, наведених у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог статтей 50,65 КК України, а саме врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також відомості про особу обвинуваченого, який в силу статті 89 КК України раніше судимим не був, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, має зареєстроване місця проживання, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем проживання характеризується позитивно, військовозобов`язаний.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно статті 66 КК України суд визнав щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєних кримінальних правопорушень, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, та усвідомленні негативних наслідків, що настали, про що особисто зазначив у судовому засіданні, та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, яке полягає в тому, що обвинувачений добровільно брав участь у проведенні слідчих дій, після зізнання у вчиненні кримінальних правопорушень, не змінював своєї позиції, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Поміж з цим, судом першої інстанції враховано досудову доповідь, Богодухівського РВ № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 16.03.2023, відповідно до якої ОСОБА_7 агресії не проявляє, алкогольних напоїв та наркотичних засобів не вживає. Ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства оцінюється органом пробації як середній.

Орган пробації вважав, що його виправлення можливо без позбавлення або обмеження волі і не становить високої небезпеки для суспільства. Виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, можливе без його ізоляції від суспільства та правильно призначив покарання, відповідно до вимог частини 4 статті 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, та статті 75 КК України у виді 3 років іспитового строку.

Призначення більш м`якого покарання, на думку колегії суддів, не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення. Саме такий вид і міра покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність зниження призначеного йому судом першої інстанції іспитового строку з 3 років до 2 років, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки останній вчинив тяжкий злочин, в період воєнного стану, раніше засуджувався за скоєння злочину проти власності.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обвинуваченим в своїй апеляційній скарзі не наведено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання.

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 22 травня 2023 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: