Унікальний номер справи 333/6429/23
Номер провадження 1-кс/333/2477/23
У Х В А Л А

Іменем України

04 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, яка мотивована тим, що заявником надіслано повідомлення до ТУ ДБР, розташованого в м. Мелітополі про вчинення кримінального правопорушення уповноваженими особами в/ч НОМЕР_1 , що відноситься до компетенції слідчих ТУ ДБР, розташованого в м. Мелітополі. Однак співробітники ТУ ДБР, розташованого в м. Мелітополі відмовляються реєструвати його заяву, тому він вимушений звернутися до суду.

З урахуванням викладеного, просить зобов`язати посадових осіб ТУ ДБР у м. Мелітополі внести відомості до ЄРДР за його заявою.

В судове засідання представник заявника не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі, просив задовольнити.

Уповноважена особа ТУ ДБР у м. Мелітополі в судове засідання не з`явилась з невідомої суду причини, надала заяву з проханням розглянути скаргу за її відсутності, просить відмовити у задоволенні скарги.

Згідно ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України, на досудовому слідстві можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Під час судового розгляду встановлено, що 13.07.2023 до ТУ ДБР в м. Мелітополі (на адресу: м. Запоріжжя, а/с 621) було направлено заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

Як вбачається із заяви, ІНФОРМАЦІЯ_1 сина заявниці - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було призвано на військову службу до Збройних сил України, наказом №7 від 06.03.2023 призначено на посаду стрілець 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 4-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч) та зараховано до списків особового складу. 17.04.2022 року під час ведення бою з противником, виконуючи конституційний обов`язок щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості при виконання бойових завдань в районі населених пунктів Приютне, Вишневе та Новоукраїнське Запорізької області зник безвісті. 26.12.2022 ОСОБА_3 було подано заяву та пакет документів, передбачених Постановою КМУ №884 від 30.11.2016 року, до в/ч НОМЕР_1 для отримання грошового забезпечення безвісті зниклого військовослужбовця. В той же день 26.12.2022 року батьком ОСОБА_5 ОСОБА_6 подано заяву командиру в/ч НОМЕР_2 щодо відмови в отримання грошової компенсації. 12.03.2023 надійшла відповідь за підписом командира в/ч НОМЕР_1 про відмову у виплаті належного заявниці грошового забезпечення солдата ОСОБА_5 .

Вказана відмова є незаконною, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 передбачено чіткий перелік документів, які надаються заявником.

Однак, з метою пришвидшити вирішення питання, адвокатом повторно було направлено пакет документів до в/ч НОМЕР_1 . Однак, грошові кошти на рахунок ОСОБА_3 так і не надійшли, відповіді від в/ч теж заявниками не отримано. Отже, з 17.04.2022 по теперішній час уповноважені особи в/ч НОМЕР_1 порушують законні права ОСОБА_3 , не виплачують належну їй грошову компенсацію за зниклого безвісті сина ОСОБА_5 .

Зазначає, що вищевказані обставини дають можливість обґрунтовано вважати, що в діях уповноважених осіб в/ч НОМЕР_1 містяться ознаки злочину передбачені ч. 4 ст. 425 КК України, а саме недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду, вчинено в умовах воєнного стану.

Вважає, що бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР у м. Мелітополі стосовно невнесення її заяви про вчинення злочину до ЄРДР є протиправною.

Листом від 31.07.2023 за підписом заступника керівника Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі (з дислокацією у м. Запоріжжі) ОСОБА_7 повідомлено адвокату ОСОБА_8 , що підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено.

За правилами ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені частиною 5 статті 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06.04.2016, № 139 (зареєстрований в Мінюсті України 05.05.2016 за № 680/28810), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.

Положення ст.214 КПК України в свою чергу перебувають у тісному взаємозв`язку з ч. 1 ст.2 та ст.11 КК України, згідно з якими підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою не будь-яких дій, а суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки конкретного складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відомостей до ЄРДР.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого. Відповідно до ст.40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого.

При дослідженні змісту заяви ОСОБА_3 про злочин встановлено, що її суть зводиться до незгоди заявника з відмовою уповноважених осіб в/ч НОМЕР_1 у виплаті належного заявниці грошового забезпечення солдата ОСОБА_5 , що саме по собі не свідчить про наявність складу злочину в діях керівництва військової частини, а свідчить про наявність спору між суб`єктом владних повноважень.

Жодних обґрунтованих та допустимих доказів на підтвердження скоєння уповноваженими особами в/ч НОМЕР_1 вказаного у заяві кримінального правопорушення, заявником надано не було.

Таким чином, в скарзі відсутні передбачені ч. 5 ст.214 КПК України відомості та фактичні обставини, які могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що невнесення відповідальною особою ТУ ДБР у м. Мелітополі, відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 13.07.2023 засновано на нормах ч. 1 ст. 214 КПК України, ч. 1 ст.2 та ст.11 КК України та п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 06.04.2016 № 139, оскільки повідомлення не свідчить про вчинення діями керівництва військової частини кримінального правопорушення, а тому скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.214, 303-307 КПК України,

ухвалила:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Копію ухвали надіслати сторонам до відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1