ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 669/340/21

Провадження № 11-кп/4820/172/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому клопотання прокурора Білогірського відділу Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000179, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 грудня 2019 року, за апеляційною скаргою прокурора Білогірського відділу Шепетівської окружної прокуратури на вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білогір`я, Хмельницької області, громадянина України, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з призначенням 2 років іспитового строку; згідно зі статтею 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 2613 грн 06 коп. витрат, пов`язаних із залученням експерта.

На вирок суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про погіршення становища обвинуваченого, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 23 червня 2022 року вирок суду першої інстанції залишив без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 01 листопада 2022 року касаційну скаргу прокурора на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 23 червня 2022 року задоволено; ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 23 червня 2022 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

23 березня 2023 року Хмельницький апеляційний суд постановив ухвалу про розшук обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з його неодноразовою неявкою у судові засідання. Цією ж ухвалою було надано дозвіл на затримання та доставку до апеляційного суду ОСОБА_6 , апеляційне провадження було зупинено.

06 червня 2023 року обвинувачений ОСОБА_6 доставлений до апеляційного суду.

У цей же день прокурор звернувся з клопотанням про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його об`єктивним існуванням ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Так, прокурор вказав, що ОСОБА_6 вчинив новий корисливий злочин відразу після відбування покарання у вигляді позбавлення волі, не працевлаштований, зловживає спиртними напоями, що може спонукати його до продовження злочинної діяльності з метою отримання доходу, забезпечення себе їжею та іншими необхідними речами. Обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, має непогашену судимість і до того ж перебував у розшуку у зв`язку з неодноразовою неявкою на судові засідання.

На думку прокурора, більш м`який запобіжний захід, такий як домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки останній не має постійного місця проживання, а за місцем його реєстрації відсутні належні умови для цілодобового перебування особи під домашнім арештом.

Також прокурор вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134 200 грн., та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, а саме: прибувати до суду, прокуратури, органу досудового розслідування за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

У порядку статті 331 КПК України в судовому засіданні розглядалося клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з альтернативою внести заставу, зазначив, що раніше запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, в результаті чого останній не відвідував судові засідання, переховувався та був оголошений у розшук.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення такого клопотання. Обвинувачений показав, що зараз проживає в м. Хмельницький, тому не отримував повістки.

Заслухавши учасників судового провадження щодо клопотання прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно з частиною 1 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У цьому кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_6 вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України. Вирок не набрав законної сили, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про погіршення становища обвинуваченого, триває апеляційний розгляд.

23 березня 2023 року ухвалою Хмельницького апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 був оголошений у розшук, апеляційне провадження було зупинено до розшуку обвинуваченого.

06 червня 2023 року співробітниками Шепетівського РУП ГУНП у Хмельницькій області обвинувачений доставлений до приміщення апеляційного суду. У цей же день прокурор Білогірського відділу Шепетівської окружної прокуратури подав клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає за необхідне поновити апеляційне провадження.

Відповідно до частини 1 та пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є зокрема, ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинна бути оцінена по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

Відтак, вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні тяжкого злочину, а саме позбавлення волі.

Окрім цього, оскільки обвинувачений неодноразово не зявлявся у судові засідання, тривалий час був оголошений у розшук, не має постійного місця проживаннята джерела доходу, має численні судимості, тому колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може продовжувати переховуватися від суду.

Таким чином, для забезпечення виконання ОСОБА_6 своїх процесуальних обов`язків та можливості проведення апеляційного розгляду за участю обвинуваченого, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним.

Колегія суддів також бере до уваги, що обвинувачений не працевлаштований та скоїв злочин відразу після відбування попереднього покарання у виді позбавлення волі при непогашених судимостях, що явно свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та вказує на високу ймовірність продовження ним своєї злочинної діяльності з метою отримання доходів.

Згідно з частиною 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, при визначенні розміру застави колегія суддів зважає на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, попередні судимості, які не зняті та не погашені, розмір майнової шкоди, заподіяної потерпілому - 5510,70 гривень,особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за аналогічні кримінальні правопорушення проти власності, немає постійного місця проживання, веде безхатьковий спосіб життя, його майновий стан, що він не працевлаштований та немає джерел доходів.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає можливим визначити заставу у мінімальній межі, передбаченій пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, а саме 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, та таким, що не суперечить положенням та вимогам КПК України.

На підставі викладеного, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та обставин скоєного кримінального правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 04 серпня 2023 року включно з визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, як альтернативного запобіжного заходу, з покладенням передбачених частиною 5 статті 194 КПК України обов`язків у разі її внесення, що буде цілком достатнім для виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Керуючись статтями 183, 331, 401, 405 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Білогірського відділу Шепетівської окружної прокуратури на вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 15 червня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 серпня 2023 року включно, у державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор».

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальні обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України:

1.прибувати до суду за першою вимогою;

2.не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

3.повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання вказаних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3