Ухвала

25 липня 2023 року

м. Київ

справа № 490/7651/19

провадження №51-4445ск23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2021 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 09 березня 2023 року щодо нього і

ВСТАНОВИВ:

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03 квітня 2019 року до набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 ухвалено обчислювати з моменту його затримання, тобто з 03 квітня 2019 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 09 березня 2023 року вищевказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вирок місцевого суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Суд перевірив касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК та встановив, що її подано із порушенням пунктів 4, 5 ч. 2 названої статті.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Засудженому слід врахувати те, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням закону, засуджений у касаційній скарзі не навів обґрунтування незаконності рішень судів першої та апеляційної інстанції відповідно до статей 412-413 КПК.

Водночас засуджений у касаційній скарзі вказує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду касаційним судом.

Також у поданій скарзі засуджений не зазначає, в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону, в силу ст. 419 КПК, на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційних скарг сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Частиною 1 ст. 436 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Сформульована засудженим вимога у касаційній скарзі не відповідає положенням ст. 436 КПК, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Крім того, з касаційної скарги не вбачається, яке рішення має ухвалити касаційний суд щодо ухвали апеляційного суду, яка є предметом касаційного оскарження.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Якщо суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК встановив, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, то він постановляє ухвалу про залишення її без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2021 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 09 березня 2023 року щодо нього залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга, залишена без руху, повертається, якщо особа не усунула її недоліків в установлений судом строк.

Копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху надіслати засудженому.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3