УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000567 від 07.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Одеським районним управлінням поліції № 1 ГУНП в Одеській області за процесуального керівництва Київської окружної прокуратури м. Одеси, здійснюється досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000567 від 07.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено осіб, які ймовірно займаються незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту наркотичного засобу та психотропної речовини.

Так, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де на підставі ст. 233, 234 КПК України проведений обшук з метою врятування майна, що у подальшому слугуватиме доказами у кримінальному провадженні, в ході якого виявлено та вилучено: 3 зіп-пакети із речовиною рослинного походження; 1 зіп-пакет із речовиною рослинного походження; 1 зіп-пакет із речовиною рослинного походження, схоже на насіння рослин; 1 зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору; 1 зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору; 2 зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору; 2 зіп-пакети з 4 пігулками рожевого кольору; 1 зіп-пакет із 28 пігулками рожевого кольору; електронні ваги у кількості 2 штуки, порожні зіп-пакети, ізоляційна стрічка білого кольору, ізоляційна стрічка синього кольору, пластмасовий тубус із магнітами всередині; банківська карта банку «Монобанк» із номером № НОМЕР_1 , скретч-картка мобільного оператору «Лайфселл» із номером НОМЕР_2 , скретч-картка мобільного оператору «Київстар» із номером НОМЕР_3 ; пристрій для куріння із залишками невідомої речовини на внутрішніх стінках; порожні зіп-пакети, скретч-картка мобільного оператору «Водафон» із номером НОМЕР_4 , скретч-картка мобільного оператору «" «Водафон» без номеру, 2 сім-карти оператору мобільного зв`язку «Водафон» та «Київстар»; одноразові пластикові тарілки білого кольору із нагоранням чорного кольору із залишками цементу та гіпсу, силіконова форма для випікання червоного кольору із нагоранням чорного кольору та залишками цементу.

08.09.2023 року постановою слідчого виявлене та вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення.

Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також його дослідження, у зв`язку з тим, що речі які були виявлені та вилучені мають важливе значення для досудового розслідування.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовими доказами, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Прокурор у судове засідання не з`явився, проте на адресу суду надійшла заява від останнього, в якій він просив розглядати подане клопотання за його відсутності.

Власник майна та/або його представник у судове засідання не з`явилися, обов`язок забезпечення їх явки покладавася на сторону обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За огляду на норми кримінального процесуального законодавства, а також враховуючи наявність від прокурора заяви про розгляд даного клопотання за його відсутності, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даного клопотання за відсутності власника вилученого майна, а також прокурора.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, в ході проведення обшуку на підставі ст. 233 КПК України, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , було вилучено речі, які можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження.

Таким чином, так як вилучене майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 08.09.2023 року, а отже, вилучені речі потребують збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Відтак, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

При цьому, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оскільки з наведених міркувань вбачається, що арешт майна є необхідним в цілях забезпечення збереження речей, які можуть бути використані в якості речових доказів, на думку слідчого судді, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження об`єктивно може призвести до їх знищення або ж переховування, так як очевидно, що оскільки такі речі можуть містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій конкретних осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відтак, з метою й забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), крім того наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі зокрема.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000567 від 07.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:3 зіп-пакети із речовиною рослинного походження.; 1 зіп-пакет із речовиною рослинного походження,; 1 зіп-пакет із речовиною рослинного походження, схоже на насіння рослин; 1 зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору; 1 зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору; 2 зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору; 2 зіп-пакети з 4 пігулками рожевого кольору; 1 зіп-пакет із 28 пігулками рожевого кольору; електронні ваги у кількості 2 штуки, порожні зіп-пакети, ізоляційна стрічка білого кольору, ізоляційна стрічка синього кольору, пластмасовий тубус із магнітами всередині; банківська карта банку «Монобанк» із номером № НОМЕР_1 , скретч-картка мобільного оператору «Лайфселл» із номером НОМЕР_2 , скретч-картка мобільного оператору «Київстар» із номером НОМЕР_3 , поміщені до сейф-пакету НПУ №PSP2247809; пристрій для куріння із залишками невідомої речовини на внутрішніх стінках; порожні зіп-пакети, скретч-картка мобільного оператору «Водафон» із номером НОМЕР_4 , скретч-картка мобільного оператору «" «Водафон» без номеру, 2 сім-карти оператору мобільного зв`язку «Водафон» та «Київстар»; одноразові пластикові тарілки білого кольору із нагоранням чорного кольору із залишками цементу та гіпсу, силіконова форма для випікання червоного кольору із нагоранням чорного кольору та залишками цементу.

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1