Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/867/23
В И Р О К

Іменем України

15 серпня 2023 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з повною технічною фіксацією обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000168, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.04.2023 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, на утриманні осіб не маючого, не депутата, не перебуваючого на військовому обліку, який участі в АТО, ООС, бойових діях не приймав, раніше судимого: 24.10.2006 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 510 грн.; 21.09.2007 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки; 27.10.2008 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10.04.2012 року умовно-достроково, невідбутий термін покарання 9 місяців 16 днів; 23.07.2012 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно засуджений до 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 08.06.2015 умовно-достроково невідбутий термін покарання 7 місяців 24 дні; 04.12.2012 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України остаточно засуджений до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 02.07.2015 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно засуджений до 1 року 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 02.08.2016 по відбуттю терміну покарання; 03.06.2016 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано з 03.12.2015 по 03.06.2016 із розрахунком 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Звільнений 02.08.2016 року по відбуттю терміну покарання; 31.01.2018 Гребінківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік. Згідно ухвали Гребінківського районного суду від 05.12.2018 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, згідно вироку Гребінківського районного суду від 31.01.2018; 18.06.2019 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно засуджений до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 20.01.2023 по відбуттю терміну покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Епізод №1

03.04.2023, зранку о котрій саме точно годині під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 в період дії воєнного стану в Україні, визначеного 24.02.2022 Указом Президента України від № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого Указом Президента України № 58/2022 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, правомірно перебуваючи в приміщенні квартири ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, виражених у таємному викраденні чужого майна, передбачаючи настання наслідків в виді заподіяння майнового збитку потерпілому і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення та наживи, з приміщення квартири таємно викрав наступні речі: DVD-програвач марки «ОRIОN» модель «DVD-881», вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-23/5913-ТВ від 10.04.2023, становить 196,67 грн., цифровий телевізійний приймач Т2 марки «TRIMAX» модель «TR-2012 HD», вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-23/5913-ТВ від 10.04.2023, становить 306,67 грн., алюмінієву каструлю об`ємом 3 л., вартість якої, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-23/5912-ТВ від 11.04.2023, становить 150 грн., алюмінієву каструлю об`ємом 1,5 л., вартість якої, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-23/5912-ТВ від 11.04.2023, становить 145 грн., алюмінієву сковороду, вартість якої, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-23/5912-ТВ від 11.04.2023, становить 165 грн. та алюмінієвий ополоник, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-23/5912-ТВ від 11.04.2023, становить 80 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 збитків на загальну суму 1 043,34 грн., а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Епізод №2

Крім цього, 04.04.2023, близько 01 год. 00 хв., але о котрій саме точно годині під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 в період дії воєнного стану в Україні, визначеного 24.02.2022 Указом Президента України від № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого Указом Президента України № 58/2022 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, правомірно перебуваючи в першому під`їзді багатоквартирного п`ятиповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, виражених у таємному викраденні чужого майна, передбачаючи настання наслідків в виді заподіяння майнового збитку потерпілому і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення та наживи, таємно викрав металевий каркас від дитячого візочка чорного кольору марки «Адамекс» модель Neonex, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-23/6506-ТВ від 25.04.2023, становить 2 816,67 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 збитків на вказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Епізод №3

Окрім цього, в кінці березня 2023, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, близько 01:00 год. ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим за корисливі злочини та маючи не зняті і не погашені в законному порядку судимості, в період дії воєнного стану в Україні, визначеного 24.02.2022 Указом Президента України від № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, перебуваючи по вулиці Герої України, міста Гребінка, Лубенського району, Полтавської області, достовірно знаючи, що в квартирі АДРЕСА_4 , належній ОСОБА_10 ніхто не проживає, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно та повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, виражених у таємному викраденні чужого майна, передбачаючи настання наслідків в виді заподіяння майнового збитку потерпілому і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення та наживи, через вікно проник до приміщення вищевказаної квартири. В подальшому перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 таємно викрав велосипед із рамою чоловічого типу, темно-зеленого кольору, належний ОСОБА_11 , вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-23/7092-ТВ від 04.05.2023, становить 1500 гривень, чим спричинив потерпілій збитки на вказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Епізод №4

Окрім цього, 14.05.2023, близько 20 год. 00 хв., але о котрій саме точно годині під час проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 в період дії воєнного стану в Україні, визначеного 24.02.2022 Указом Президента України від № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого Указом Президента України № 58/2022 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, перебуваючи на подвір`ї будинку потерпілого ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання наслідків в виді заподіяння майнового збитку потерпілому і бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення та наживи, таємно викрав велосипед без маркувальних написів з рамою чоловічого типу, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/117-23/7963-ТВ від 22.05.2023, становить 1000 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 збитків на вказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, в судовому засіданні на запитання передбачені ст.348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_6 надав відповіді, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які передбачені ч. 4 ст. 185 України і викладених в зміненому обвинувальному акті від 14.07.2023 року визнає повністю, не заперечував та не оспорював щодо обставин його вчинення, а саме місця, дати, часу та способу. Згодився надавати покази.

Прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 , кожен окремо, не заперечували щодо розгляду даного кримінального провадження в спрощеному порядку.

Інші потерпілі: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи містяться їх заяви, в яких останні просить розгляд даного кримінального провадження проводити без їх участі, при призначенні покарання покладається на думку суду. Цивільний позов в справі не заявлений. Їх неявка не перешкоджає розгляду по суті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які передбачені ч.4 ст.185 КК України і обставини яких викладені в зміненому обвинувальному акті від 04.07.2023 року, та беручи до уваги думки: прокурора, обвинуваченого, потерпілого, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив учасникам розгляду даного кримінального провадження, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.

При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.

В судовому засіданні, у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_6 надав наступні покази.

Так, по епізоду крадіжки речей потерпілого ОСОБА_8 , показав, що дійсно, точної дати він не пам`ятає, він перебував разом з потерпілим в нього вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали алкогольні напої. Коли потерпілий заснув, він зайшов в сусідню кімнату, де побачив, якійсь металобрухт: каструлі, сковорідки, а також DVD-програвач та тюнер. Подумавши, що останні не були потрібні потерпілому, скориставшись, що за ним ніхто не спостерігає, викрав частину речей, які там знаходились та в подальшому здав до пункту прийому металобрухту, за що отримав грошові кошти, які витратив на власний розсуд. Програвач повернув, оскільки він був не працюючий. Будь- якої згоди від потерпілого на вчинення даних дій він не отримував.

По епізоду крадіжки дитячого візка, який належить потерпілій ОСОБА_12 , обвинувачений показав, що на початку квітня 2023 року в пізній час доби, він прийшов до своєї знайомої, яка проживає в АДРЕСА_3 . Піднявшись на другий поверху в під`їзді, двері в квартиру йому ніхто не відкрив. Тому він вирішив повернутись, виходячи з під`їзду, побачив, що на виході стоїть каркас від дитячої коляски. Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, він вирішив його вкрасти. Після чого зберігав даний каркас в дворі бабусиного будинку для власних потреб. Коли приїхали працівники поліції, він віддав їм даний каркас.

По епізоду крадіжки велосипеду, який належить потерпілій ОСОБА_11 обвинувачений показав, що в кінці березня 2023, точної дати він не пам`ятає, він прийшов повечеряти до своєї матері, яка проживає в АДРЕСА_5 . Після чого, вийшов на подвір`я перекурити. В цей час побачив, що на першому поверсі будинку, в квартирі де проживає його знайома відкрите вікно. Заглянувши в нього він побачив, що в кімнаті стоїть велосипед темно-зеленого кольору. Вів вважав, що то велосипед його знайомої, яка вже тривалий час не була вдома. Побачивши, що за ним ніхто не спостерігає, через відкрите вікно, він прокинув до квартири, звідки викрав даний велосипед, помістивши його потім в гараж. Після крадіжки, він декілька днів користувався даним велосипедом, до тих пір, поки його не зустріла дійсна його власниця, та впізнала свій велосипед, який він в подальшому їй повернув.

По епізоду крадіжки велосипеду, який належить потерпілому ОСОБА_7 обвинувачений показав, що в 14.05.2023 року, він прийшов на святкування дня народження до свого знайомого ОСОБА_13 , який є пасинком потерпілого та проживає АДРЕСА_6 . Коли закінчилась горілка, він вийшов з будинку, побачив у дворі стоїть велосипед. Щоб швидше дістатись до магазину, він вирішив взяти даний велосипед, про це він нікому не сказав. Розпочавши, рух він зрозумів, що перебуває в стані сильного алкогольного сп`яніння, тому не може нормально рухатись та тримати баланс. За цей короткий проміжок часу, на велосипеді його побачив сусід потерпілого. Тому він вирішив піти до магазину пішки, а велосипед завів до себе додому на АДРЕСА_1 . Після чого пішки пішов в магазин, купив горілки, повернувшись до подвір`я ОСОБА_14 , він побачив, що вже поряд перебувають працівники поліції, яким він сказав, що велосипед взяв він.

Крім того, обвинувачений зазначив, що йому було відомо, що в країні введений воєнний стан, однак жодним чином не хотів цим скористатись.

Дані покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд находить їх достатніми та істинними.

Крім того, обвинувачений просив суд суворо не карати, зазначив, що жалкує про вчиненні дані незаконні дії, останні він вчинив під впливом тяжких сімейний обставин. Має на утриманні хвору матір інваліда, а також доглядає за рідним братом, який має тяжке захворювання. Зобов`язався в майбутньому не порушувати закону України.

Будучі допитаним в якості потерпілого ОСОБА_7 показав, що 14.05.2023 року він перебував вдома, за адресою: АДРЕСА_6 , де святкували день народження його пасинка ОСОБА_13 . В цей час до них прийшов обвинувачений зі своїм братом. Разом вони розпочали вживати алкогольні напої. Після того, як закінчилась горілка, обвинувачений мав піти її купити та вийшов з будинку в магазин. Через деякий час він вийшов на подвір`я і виявив, відсутність свого велосипеду. Після чого викликав поліцію. Будь-якого дозволу на користування велосипедом він обвинуваченому не давав.

Під час судових дебатів прокурор ОСОБА_5 звернув увагу, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень знайшли своє підтвердження в повному обсязі, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого, окрім особистого визнання ним своєї вини, повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. Зазначив, що відносно обвинуваченого доцільно обрати покарання в межах санкції статі кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі на строк до 5 років, а також стягнути з нього процесуальні витрати. Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

У судовому засіданні, окрім допиту обвинуваченого та потерпілого, судом були дослідженні докази, що посвідчують та характеризують його особу, а також документи щодо речових доказів та судових витрат.

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що вони є достовірними, і підстав сумніватися в їх правдивості судом не встановлено.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визнають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження

При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винуватим, зважаючи на повне визнання ним вини під час судового розгляду.

Дії ОСОБА_6 по всім епізодам кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, з кваліфікуючим ознаками повторність та по епізоду №3 з проникненням у житло.

Так, майно, яким заволодів обвинувачений під час крадіжок, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_6 , не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим таємно, тому воно визначається як крадіжка, зокрема в частині злочину із кваліфікуючою ознакою з проникненням у житло. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Обвинувачений усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодівав, було для нього чужим, і він не мав права на нього. ОСОБА_6 , виконав усі дії об`єктивної сторони крадіжки, які вважав необхідними для доведення злочинів (крадіжок) до кінця. Отже, вчинені обвинуваченим злочини є закінченими.

Разом з цим, обвинувачений повторно вчинив злочини проти власності. Як роз`яснив Пленум ВСУ України у постанові від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» з п. 20 вбачається, що відповідно до п. 1 примітки до статті 185 КК повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК. Тому враховуючи все зазначене, в діяннях ОСОБА_6 також міститься ознаки повторності, оскільки останній має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення умисних, майнових, корисливих злочинів передбачених ст.185 та ст.186 КК України.

При цьому, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до п.20 ч. 1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, із 05:30 год 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діяв і на момент вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

Тому суд вважає, що ОСОБА_6 дійсно вчинив умисні дії, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинених повторно, в умовах воєнного стану, та по епізоду №3 з проникненням в житло, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України.

З цього приводу у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, відповідно до ст.12 КК України вчинені ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України кваліфікуються, як тяжкі злочини, за вчинення яких не передбачено інших видів покарання окрім позбавлення волі.

За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_6 поводив себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.

Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 . З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого визнано вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України не встановлено.

Згідно вимог ч.1 ст.19 КК України ОСОБА_6 є осудною, оскільки осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_6 , який має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем якого, відсутня негативна характеристика, заяви і скарг на його поведінку не надходило.

Згідно довідки КНП «Гребінківська міська лікарня», ОСОБА_6 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, що підтверджується даними відповідної вимоги.

За інформацією довідки виданої Лубенським районним сектором №1 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області, ОСОБА_6 на обліку не перебуває.

Також враховано, що обвинувачений не одружений, не має утриманців. Крім того, обвинувачений не є депутатом, будучи працездатним офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу. Вчинив нові корисливі злочини через три місяці з дня останнього звільнення з місць позбавлення волі.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченій, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останньої до скоєного нею.

Також суд враховує, що хоча обвинувачений і вчинив злочини під час дії режиму воєнного стану, але злочини були вчинені на території Гребінківської ТГ Полтавської області поза межами районів вогневого ураження, тимчасової окупації або проходу військ та без будь-якого використання умов воєнного стану, потерпілі не являються особами, які постраждала від військової агресії з боку російської федерації, в тому числі особами, яка переміщується у більш безпечні регіони України, злочин не вчинений щодо їх майна, або щодо майна особи, яка тимчасово залишила житло, майно без контролю для укриття в безпечному місці, отже обвинувачений, вчиняючи кримінальні правопорушення, прагнучи досягти злочинної мети, не мав наміру скористатися умовами воєнного стану.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, обставин їх вчинення, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, позицію державного обвинувача, обвинуваченого, який розкаявся, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 за вчинення тяжких злочинів належить призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді мінімального покарання в межах санкції статті інкримінованих йому злочинів, з врахуванням положень ст. 68 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення наразі не можливі без ізоляції від суспільства.

Крім того, підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України чи застосування положень ст.75 КК України суд не вбачає, з огляду на таке.

Так, ст.69 КК України вимагає наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, однак у даному кримінальному провадженні такі обставини не встановлені.

Крім того, при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування ст.69 чи ст.75 КК України, суд враховує особу винного ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став, безвідповідально поставився до власних вчинків, продовжив протиправну поведінку і повторно, через незначний проміжок часу після звільнення, вчинив умисні злочини.

На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілими не заявлявся.

Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення судово-товарознавчих експертиз на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Крім того, відповідно до положень ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до позбавлення волі, суд вирішує питання щодо його звільнення або продовження відповідного запобіжного заходу. Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_6 застосувався запобіжний захід, останній засуджений до реального відбування покарання і наразі тимчасово утримується в умовах ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23», суд, з урахуванням призначеної за даним вироком міри покарання, вважає за необхідне продовжити до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 діб.

Керуючись: ст. 22, ст.100, 122, 124, ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 377 КПК України, ст.ст.50, 56, 65-67, 68, ч. 4 ст. 185 КК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк тримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час кримінального провадження та судового розгляду в державній установі ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі у періоді з 30.05.2023 року до 15.08.2023 року.

До набрання вироком суду законної сили продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але не більше ніж на 60 діб.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт гр.України id- картка № НОМЕР_1 ), на користь держави судові витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз в загальній сумі 5888 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 48 коп.

Речові докази:

- Цифровий телевізійний приймач Т2 марки «TRIMAX» модель

«TR-2012 HD»; DVD-програвач марки «ОRIОN» модель «DVD-881»; алюмінієва каструля об`ємом 3 л.; алюмінієва каструля об`ємом 1,5 л.; алюмінієва сковорода; алюмінієвий ополоник, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області повернути потерпілому ОСОБА_8 ;

- Металевий каркас від дитячого візочка чорного кольору марки «Адамекс» модель Neonex, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 - залишити в останній;

- Велосипед із рамою чоловічого типу, темно-зеленого кольору, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_11 залишити в останній;

- Велосипед без маркувальних написів з рамою чоловічого типу який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити в останнього;

- Компакт диск марки Verbatim DVD+R, на який записано відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження ломбарду «Смарт»; компакт диск CD-R Axent на який записано відеозаписи слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_6 від 24.05.2023; компакт диск CD-R на який записано відеозаписи слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 від 26.05.2023; компакт диск марки Verbatim DVD+R на який записано відеозаписи слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_6 від 26.05.2023 - залишити при матеріалах кримінального провадження

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_1