Справа №760/8711/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні, в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000269 від 27.07.2022, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258-5 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.04.2023 до Солом`янського районного суду надійшло вказане клопотання в якому прокурор просить на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши до завершення досудового розслідування та судового розгляду користуватися та розпоряджатися ним у будь-який спосіб, а саме на криптовалютні кошти (віртуальні активи), які знаходяться на особистому рахунку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (User ID № НОМЕР_1 ) криповалютвої біржі «Binance» (інтернет компанія binance.com).

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що Київською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000269, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2022, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, а також за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258-5 КК України.

Як вказує прокурор у клопотанні, громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа громадян України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб вступив у змову з представниками терористичної організації «ДНР», з метою здійснення господарської діяльності у взаємодії з незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, а також з метою сприяння діяльності терористичної організації на території України.

Прокурор у клопотанні вказує, що учасники вищевказаної злочинної групи, вступивши в змову з представниками терористичних угрупувань т.зв. «Л/ДНР», за їх сприянням, отримали фізичний доступу до сім-карт жителів Донецької та Луганської областей, в тому числі жителів м. Маріуполь, та їх персональних даних в якості клієнтів АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Райффайзен банк», АТ «ПУМБ», АТ «А-Банк» та інших банківських установ України.

Надалі, учасники вищевказаної злочинної групи, з метою конспірації своїх дій та досягнення злочинних цілей, у невстановлений досудовим розслідуванням час, орендували житлові та нежитлові приміщення у м. Запоріжжя, м. Одеса, м. Чернівці, м. Львів, а також на території м. Києва та Київської області, де розмістили маршрутизатори (GSM-шлюзи), які використовуються для активації SIM-карт жителів м. Маріуполь, з метою переадресації телефонних дзвінків з «ДНР» та «ЛНР» на місце розташування GSM-шлюзів та фіксації операторами державних банків фактів телефонних дзвінків з території підконтрольній українській владі.

Після чого, використовуючи власні персональні електронно-обчислювальні машини (комп`ютерну техніку), ноутбуки, електронні накопичувачі інформації, мобільні телефони та маршрутизатори (GSM-шлюзи) з наступними ідентифікуючими ознаками: IMEI НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , IMEI НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_6 , IMEI НОМЕР_7 , IMEI НОМЕР_8 , IMEI НОМЕР_9 , IMEI НОМЕР_10 , IMEI НОМЕР_11 , IMEI НОМЕР_12 , IMEI НОМЕР_13 , IMEI НОМЕР_14 , IMEI НОМЕР_15 , MEI НОМЕР_16 , IMEI НОМЕР_17 , IMEI НОМЕР_18 , IMEI НОМЕР_19 , IMEI НОМЕР_20 , IMEI НОМЕР_21 , IMEI НОМЕР_22 , IMEI НОМЕР_23 , IMEI НОМЕР_24 , IMEI НОМЕР_25 , IMEI НОМЕР_26 , IMEI НОМЕР_27 , IMEI НОМЕР_28 , IMEI НОМЕР_29 , IMEI НОМЕР_30 , IMEI НОМЕР_31 , IMEI НОМЕР_32 , IMEI НОМЕР_33 , IMEI НОМЕР_34 , учасники вказаної злочинної групи, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, вчиняють дії з метою отримання доступу та здійснення верифікації в електронних застосунках онлайн-банкінгу АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Райффайзен банк», АТ «ПУМБ» та АТ «А-Банк» та у такий спосіб незаконно отримують доступ до банківських рахунків та грошових коштів громадян України, в тому числі жителів м. Маріуполь, та мають можливість ними розпоряджатись у своїй протиправній діяльності.

Також, з метою подальшої конспірації своїх дій та приховання слідів злочину щодо вчинення фінансування тероризму, учасники злочинної групи здійснили реєстрацію на міжнародній криптовалютній біржі «Binance», та використовуючи платформу «Binance Peer-to-Peer» (далі-Р2Р) здійснюють придбання криптовалютних коштів (віртуальних активів) за рахунок коштів, які знаходяться на вищевказаних банківських рахунках громадян України, до яких попередньо отримано незаконний доступ, та виводять її на особисті рахунки підконтрольних осіб, в тому числі уродженців Донецької області, які на даний час знаходяться на тимчасово окупованій території Донецької області.

Як вказує прокурор у клопотанні, в свою чергу вказані вище особи відправляють здобуті злочинним шляхом криптовалютні кошти (віртуальні активи) на електронний гаманець громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (уродженець та значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_35 виданий 02.10.2009 Центрально-міським РВ Макіївського ГУ МВС України в Донецькій обл., ІПН НОМЕР_36 ) на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території м. Донецьк, має сталі зв`язки із злочинною окупаційною владою терористичних угрупувань т.зв. «Л/ДНР».

В подальшому громадянин України ОСОБА_4 накопичує вказані криптовалютні кошти (віртуальні активи) та за допомогою міжнародної криптовалютної біржі «Binance» передає частину таких активів, представникам терористичних угрупувань т.зв. «Л/ДНР», для вчинення злочинів проти основ національної безпеки України.

Прокурор у клопотанні вказує, що за період часу з 01.09.2022 по 01.10.2022, учасниками вищезазначеної злочинної групи, протиправним шляхом вдалося отримати доступ та конвертувати в криптовалюту грошові кошти з банківських рахунків понад 200-т жителів м. Маріуполь Донецької області, на загальну суму близько 3 000 000 грн., з метою власного збагачення та часткового здійснення переказів активів представникам «ДНР» та «ЛНР» з усвідомленням того, що їх буде використано повністю або частково для будь-яких цілей окремим терористом чи терористичною групою (організацією), з метою здійснення господарської діяльності у взаємодії з незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, а також з метою сприяння діяльності терористичної організації на території України.

Як вказує у клопотанні прокурор, для здійснення вказаної злочинної діяльності ОСОБА_4 зареєструвався та верифікувався на криптобіржу «Binance» із зазначенням таких персональних даних: User ID User ID НОМЕР_37 , email ІНФОРМАЦІЯ_3 , mobile НОМЕР_38 , registration time 2022-03-21 09:37:54, name ОЛЕКСАНДР ВІТАЛІЙОВИЧ ЖЕМЧУЖНИКОВ, user ID number ВХХ423208, user authentication time 2022-03-21 09:43:11, SMS 508262694, SMS opening time 2022-03-21 12:11:57.

Крім того прокурор у клопотанні зазначає, що з матеріалів досудового розслідування встановлено, що учасником вказаної злочинної групи є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженка Донецької обл., м. Макіївка, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_39 виданий 04.08.2015 Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві, ІПН НОМЕР_40 ), яка має рахунок на криптовалютній буржі «Binance», де здійснюється закупівля криптовалютних коштів (віртуальних активів) за рахунок коштів громадян України до яких попередньо незаконно отримано доступ та подальше їх виведення на рахунок громадянина ОСОБА_4 .

Також, оглядом архівних файлів наданих в електронному вигляді представництвом «Binance» в Україні встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрована на криптовалютній біржі «Binance» та має особистий рахунок з наступними реквізитами: Name - ЛІНА ОЛЕКСАНДРІВНА ЖЕМЧУЖНИКОВА, User ID (ідентифікатор користувача) № НОМЕР_1 , user authentication time 2022-03-28 06:26:16, SMS 509590229, SMS Opening time 2022-03-28 06:13:52, email ІНФОРМАЦІЯ_4 , mobile НОМЕР_41 , registration time 2022-03-27 08:25:15. Крім того, оглядом встановлено, що за рахунок коштів, які знаходились на банківських рахунках жителів м. Маріуполь було здійснено купівлю криптовалютних коштів (віртуальних активів) на платформі «Binance Peer-to-Peer» (далі-Р2Р) та у період з 01.04.2022 по 05.10.2022 зараховано на особистий рахунок ОСОБА_5 (User ID № НОМЕР_1 ) на загальну суму у 217 253, 97 USDT (криптовалютні кошти еквівалентні долару США), який в свою чергу відправив здобуті злочинним шляхом криптовалютні кошти (віртуальних активів) на електронний гаманець громадянина України ОСОБА_4 (User ID № НОМЕР_37 ), з метою подальшої передачі частини таких активів, представникам терористичних угрупувань т.зв. «Л/ДНР», для вчинення злочинів проти основ національної безпеки України.

Опрацюванням метаданих входу в акаунти ОСОБА_4 (User ID User ID 425668569) та ОСОБА_5 (User ID НОМЕР_1 ) в частині «approved devices» (перекладається як «затвердженні пристрої») виявлено, що управління акаунтами здійснюється з однієї IP-адреси - НОМЕР_42 (орендований VPS-сервер у турецької компанії «DGN Technology Incorporated»).

Також встановлено, що ОСОБА_5 використовуючи особистий рахунок на міжнародній криптовалютній біржі «Binance» User ID (ідентифікатор користувача) № НОМЕР_1 на вказаній платформі здійснює особисті листування з іншими учасниками протиправного механізму щодо здійснення господарської діяльності у взаємодії з незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, а також з метою сприяння діяльності терористичної організації на території України.

Прокурор у клопотанні вказує, що майно крипотовалютні кошти (віртуальні активи), яке знаходиться на особистому рахунку ОСОБА_5 (User ID № НОМЕР_1 ) криповалютвої біржі «Binance», є предметом вчинення кримінального правопорушення, а рух коштів на вказаному рахунку містить відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з викладеним, 11.01.2023 постановою слідчого вказаний особистий рахунок з криптовалютними коштами (віртуальними активами) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000269.

Виходячи із потреб досудового розслідування, а також враховуючи те, що зазначене майно - криптовалютні кошти (віртуальні активи), які знаходяться на вказаному рахунку) можуть бути відчужені ОСОБА_5 , у прокурора виникла необхідність для звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно - криптовалютні кошти (віртуальні активи), які знаходяться на особистому рахунку ОСОБА_5 (User ID № НОМЕР_1 ) криповалютвої біржі «Binance» з метою збереження речових доказів.

З метою забезпечення дієвості такого заходу забезпечення кримінального провадження, прокурор просив розглянути подане клопотання про арешт майна без повідомлення власників майна.

Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе провести розгляд даного клопотання без повідомлення власників майна, за наведених прокурором підстав.

У судове засідання прокурор та слідчий не з`явився, 24.04.2023 слідчим ОСОБА_6 було подано до суду заяву про розгляд даного клопотання за його відсутності. Подане клопотання підтримав та просив задовольнити. Також слідчим було долучено до матеріалів клопотання копію постанови слідчого слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 від 11.01.2023 про визнання речовими доказами.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування судового засідання не здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Дослідивши матеріали клопотання та докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За змістом п.п. 1, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Главою 10 розділу ІІ КПК України визначено заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування. Згідно зі ст. 131 цього Кодексу одним із таких заходів, що застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження, є арешт майна.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна, що є предметом розгляду, подано з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, матеріали справи містять постанову слідчого слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 від 11.01.2023 про визнання речовими доказами, за змістом якої криптовалютні кошти (віртуальні активи), які знаходяться на особистому рахунку ОСОБА_5 (User ID № НОМЕР_1 ) криповалютвої біржі «Binance» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000269 від 27.07.2022.

Слідчий суддя бере до уваги доводи органу досудового розслідування про те, що зазначені криптовалютні кошти (віртуальні активи) є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, так як у органу досудового розслідування є підстави вважати, що учасники злочинної групи незаконно отримують доступ до банківських рахунків та грошових коштів громадян України, в тому числі жителів м. Маріуполь, та мають можливість ними розпоряджатись у своїй протиправній діяльності, а також передають частину таких активів, представникам терористичних угрупувань т.зв. «Л/ДНР», для вчинення злочинів проти основ національної безпеки України.

Виходячи із потреб досудового розслідування, а також враховуючи те, що зазначені криптовалютні кошти (віртуальні активи), які знаходяться на особистому рахунку ОСОБА_5 (User ID № НОМЕР_1 ) криповалютвої біржі «Binance» можуть бути відчужені особами, які безпосередньо приймають участь у фінансуванні вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, слідчий суддя вважає, що матеріалами справи наразі підтверджене необхідність у накладенні арешту на них.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку забезпечення збереження речових доказів, арешт з цією метою накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частинами 1 та 2 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, що вказують на факт вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. У цьому контексті слідчий суддя враховує, серед іншого, суспільну небезпеку ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість, ймовірну причетність до її вчинення особи, яка є власником відповідного майна, а також наявність на ньому відомостей, що мають істотне значення для розслідування відповідних злочинів. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданим і не буде занадто обтяжливим для власників.

У цьому контексті слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на відповідні криптовалютні кошти (віртуальні активи) на рахунках не є припиненням права власності на них або невідворотнім позбавленням такого права.

Хоча власник і обмежуюєся у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, однак такий захід є тимчасовим.

При цьому, у ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що обмеження, яких зазнає власник майна, на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у їх право власності.

На підставі зазначених правових норм та встановлених фактичних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що матеріалами клопотання доведено необхідність накладення арешту на визначене майно, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України та необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 94, 98, 170-173, 309, 310, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: криптовалютні кошти (віртуальні активи), які знаходяться на особистому рахунку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (User ID № НОМЕР_1 ) криповалютвої біржі «Binance» (інтернет компанія binance.com) із забороною розпорядження та користування ними.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1