Справа № 750/73/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/466/23
Категорія - ч.1 ст.286-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0005096 за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта вища, не працює, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.286-1 КК України до покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.10.2022 на мотоцикл марки «SKYBIKE» модель «ТRХ-250», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 .

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 18.10.2022, близько 14 год 39 хв, мотоцикл марки «SKYBIKE» модель «ТRХ-250», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , рухався зі сторони вул. Опанаса Шафонського по вул. 1-го Травня в напрямку вул. Земська в місті Чернігові.

Рухаючись у вказаному напрямку, біля будинку № 93 по вул. 1-го Травня, водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння (п.2.9а), не маючи досвіду керування даним транспортним засобом та посвідчення водія відповідної категорії (п.2.1а), неправильно оцінив дорожню обстановку та відповідно не реагував на її зміну (п.2.3б), під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним (п.12.1), у результаті чого не втримався за кермом мотоцикла, втратив рівновагу і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , що перетинала проїзну частину поза межами пішохідного переходу справа наліво відносну руху мотоцикла.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, які відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, на строк понад 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п.2.1 (а), 2.3 (б), 2.9 (а), 12.1 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Зазначив, що місцевий суд не в повній мірі оцінив обставини вчинення кримінального правопорушення та необґрунтовано призначив обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України. Зокрема, ОСОБА_8 не лише керував мотоциклом, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, а й не мав права керувати вказаним транспортним засобом, що вказує на підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого. Також вказав на відсутність мотивації суду при призначенні обвинуваченому додаткового покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією частини статті КК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілу ОСОБА_7 , які просили залишити вирок місцевого суду без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, частково заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_8 виду та розміру покарання, суд першої інстанції узяв до уваги, що останній повністю визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завдану потерпілій шкоду.

Колегія суддів також ураховує, що ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, без права на керування мотоциклом, порушив правила безпеки дорожнього руху, створивши серйозну загрозу життю і здоров`ю для його учасників. Протиправні дії обвинуваченого призвели до наслідків у вигляді отримання середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілою, тоді як відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Разом з тим, у суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_7 категорично заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Зазначила, що протягом всього часу після ДТП ОСОБА_8 систематично її відвідує, купує необхідні продукти харчування та медикаменти. Вона вибачила його і жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. А тому просила суд урахувати її думку і не позбавляти волі ОСОБА_8 .

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , колегією суддів не встановлено.

А тому, призначаючи покарання ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, його відношення до скоєного; дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, його молодий вік, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання; відсутність обставин, які обтяжують покарання; думку потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого; висновок органу пробації, згідно якого виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Наведені вище обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Відтак, з урахуванням особи винного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про можливість призначити ОСОБА_8 основне покарання, із застосуванням положень ст.69 КК України, у виді громадських робіт у максимальному розмірі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, місцевий суд не взяв до уваги санкцію ч.1 ст.286-1 КК України, згідно з якою додаткове покарання призначається на строк від трьох до п`яти років.

Тому додаткове покарання, визначене судом першої інстанції, з урахуванням обставин, які бралися ним до уваги при його призначенні, вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між обраним судом та тим розміром покарання, яке б мало бути призначене та яке б не становило «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно відповідало б справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

За таких обставин, вирок місцевого суду в частині призначеного покарання ОСОБА_8 підлягає скасуванню, з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати, в частині призначеного йому покарання.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4