Справа № 369/7631/23
Провадження №1-кс/369/1724/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2023 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0003078,-

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0003078.

В обґрунтування скарги посилається на те, що постанова старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 06.10.2022 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003078 від 06.10.2022 року є незаконною, оскільки, всупереч вимогам ч. 4 ст. 280 КПК України не була погоджена з прокурором, та не була направлена підозрюваному та його захиснику.

Скаржник зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 насправді не переховувся від слідства, та постійно перебував за вказаним місцезнаходженням, а досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003078 від 06.10.2022 року було зупинено безпідставно, всупереч вимогам ч. 1 ст. 280 КПК України, а саме підозрюваного не було оголошено у розшук, слідчим, прокурором не вживалися заходи щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Як зазначає в скарзі адвокат ОСОБА_3 постанова про зупинення досудового розслідування не була направлена стороні захисту, а про наявність оскаржуваної постанови стало відомо лише 22.05.2023 року під час здійснення ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, через що просив визнати поважним пропущений строк на оскарження рішення слідчого та поновити такий строк.

В судове засідання захисник адвокат ОСОБА_3 не з`явився, направив до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності.

В судове засідання старший слідчий СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_5 не з?явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Разом з цим, неявка у судове засідання осіб, рішення яких оскаржується не перешкоджає розгляду скарги.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Частиною 2 статті 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи те, що захисником адвокатом ОСОБА_3 в скарзі доведено поважність причини пропущеного строку слідчий суддя вирішив поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження рішення слідчого.

Виходячи з п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено в розшук підозрюваного.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 281 КПК України встановлено, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч.2 ст. 280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що постановою від 06.10.2022 року за підписом старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 було зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003078 від 06.10.2022 року.

В оскарженій постанові слідчий, як на підставу для зупинення досудового розслідування вказує, що при відвідуванні житла підозрюваного ОСОБА_4 та опитуванні сусідів, було встановлено, що підозрюваний за місцем проживання відсутній, його місце перебування невідоме, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності переховується від слідства і тим самим перешкоджає встановленню істини ще перешкоджає проведенню всіх необхідних процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 280 КПК України досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді. Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Поряд з цим, у оскаржуваній постанові слідчого про зупинення досудового розслідування № 0003078 відсутні відомості, що підтверджують необхідність такого зупинення, не зазначено процесуальні дії, які вчинено органом досудового розслідування для встановлення місцезнаходження підозрюваного, крім як виїзд до місця проживання.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч. 9 ст. 135 КПК України особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Тобто саме слідчий має повідомляти підозрюваного належним чином про прибуття за викликом.

Відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру закрити кримінальне провадження або звернутися до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до вимог ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Враховуючи викладене, слідчим суддею встановлено, що органами досудового слідства формально виконувались вимоги КПК України при винесенні постанови про зупинення досудового розслідування, оскільки не здобуто жодного доказу чи інших фактичних даних, які підтверджували б наявність підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Тобто, неналежне обґрунтування та відсутність мотивування необхідності винесення постанови про зупинення досудового розслідування, може слугувати приводом для скасування цієї постанови судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і справедливим судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення скарги, оскільки постанова про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003078 від 06.10.2022 року, всупереч вимогам ч. 4 ст. 280 КПК України не була погоджена з прокурором, відсутні належні та допустимі докази направлення такої постанови підозрюваному та його захиснику, підозрюваного не було оголошено у розшук, слідчим, прокурором не вживалися заходи щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на його розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного приходить до висновку, що слідчий під час винесення оскаржуваної постанови про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, формально підійшов до її складання, належним чином не виконав вимоги КПК України, що є суттєвим порушенням та безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення.

Керуючись ст.ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про зупинення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0003078 задовольнити.

Поновити захиснику адвокату ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного у кримінальному провадженні №0003078 від 06.10.2022 року ОСОБА_4 пропущений з поважних причин строк на оскарження рішення слідчого.

Скасувати постанову від 06.10.2022 року старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003078 від 06.10.2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6