Дата документу 06.06.2023 Справа № 335/2460/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний 335/2460/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/460/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія судців судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ярове, Шаргородського району, Вінницької області, громадянки України, яка має середньо-спеціальну освіту, працює прибиральницею магазину «Апельмон», неодружена, не має неповнолітніх дітей на утриманні, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 .

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2022 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнено обвинувачену ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку, який суд визначив в 3 (три) роки, не вчинить нового злочину.

Відповідно до вимог ст.76 КК України покладено на обвинувачену ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_10 , задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 200 000 гривень. В задоволенні іншої частини моральної шкоди відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 в частині стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Держави судові витрати загальною сумою 14 546 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок шість) гривень 28 копійок на залучення експертів при проведенні судових експертиз по вказаному кримінальному провадженню.

Міру запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено у виді особистого зобов`язання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду від 28.01.2022 року (справа №335/882/22, провадження № 1-кс/335/452/2022) на кофту в`язану блакитного кольору на блискавці зі слідами РБК, футболку з коротким рукавом рожево-фіолетового кольору зі слідами РБК, штани чорного кольору зі слідами РБК, - скасовано.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду від 28.01.2022 року (справа №335/882/22, провадження № 1-кс/335/451/2022) на джинси синього кольору зі слідами РБК та наскрізним отвором, який розташовано на лівій верхній третині холоші, - скасовано.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду від 28.01.2022 року (справа №335/882/22, провадження № 1-кс/335/450/2022) на пакет білого кольору з надписом «АТБ», з нашаруванням РБК в якому знаходились речі; пакет жовтого кольору з нашаруванням РБК в якому знаходились документи; куртку чорного кольору з нашаруванням РБК; сумку жіночу чорного кольору; ніж зі слідами РБК, загальною довжиною 22,5 см, клинок: довжиною - 12 см., шириною - 2,6 см., ручка біло-сірого кольору довжиною 10,5 см., на ручці малюнок з обох сторін у вигляді зірки; тапок синього кольору зі слідами РБК; тапок синього кольору з лівої ноги трупа; ковдру червоного кольору зі слідами РБК; змив нашарування РБК з двері до кімнати з контролем; змив нашарування РБК з правої стіни коридору з контролем; змив нашарування РБК з лівої стіни коридору з контролем; змив нашарування РБК з під ложа трупу з контролем; мобільний телефон сірого кольору «Мейзу»; дві скляні чашки; п`ять недопалків цигарок «Стронг»; мобільний телефон червоного кольору, - скасовано.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок його м`якості; призначити новий судовий розгляд цього провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що всупереч вимог закону, судом першої інстанції обвинувачення, визнане доведеним, під час судового розгляду не сформульовано, оскільки у вироку наведено лише обвинувачення, що викладене органом досудового розслідування. Провадження розглянуто у порядку ст. 349 КПК України, у зв`язку з чим докази, крім показань обвинуваченої, висновку судово-медичної експертизи та процесуальних документів щодо речових доказів та витрат на проведення судових експертиз судом не досліджувались. Зазначене, на думку прокурора, призвело до порушення права обвинуваченої на захист (ст. 20 КПК України), оскільки ОСОБА_6 фактично була позбавлена можливості доводити свою невинуватість, у тому числі шляхом дослідження доказів.

Зазначені у вироку показання обвинуваченої мають протиріччя з обвинуваченням, що міститься у його мотивувальній частині, та не дають можливості встановити суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, оскільки з них не убачається умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень. Відповідно до зазначених у вироку показань, обвинувачена нанесла удар під час активних дій потерпілого, внаслідок яких вона відчувала сильний біль, що може свідчити про наявність в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України - умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Неповнота та невідповідність показань обвинуваченої свідчить про часткове визнання вини ОСОБА_6 , що не давало можливості суду розглянути провадження у скороченому порядку.

Крім того, прокурор вважає, що при ухваленні вироку судом недостатньо враховано підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення.

Окремо прокурор звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що у порушення приписів п.6 ч.3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку не наведено належних висновків, з огляду на які суд убачав за можливе застосування ст. 75 КК України.

Посилання суду на наявність у обвинуваченої щирого каяття та визнання вини носить суто формальний характер та не містить будь-яких обґрунтувань.

У той же час судом не враховано, що відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 4 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

За таких обставин, за відсутності вищезазначеного (визнання вини обвинуваченою, як зазначалось вище, носить суто декларативний характер), щире каяття в обвинуваченої також відсутнє та має бути виключеним з вироку суду, оскільки не підтверджується матеріалами провадження.

Сукупність вищенаведених обставин свідчить, що неналежне врахування судом першої інстанції приписів ст.ст. 65, 75 КК України, ст. 374 КПК України, завадило врахувати всі обставини справи та призвело до призначення покарання, яке не відповідає тяжкості та суспільній небезпеці вчиненого злочину.

З урахуванням наведених доводів прокурор вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, якщо під час нового судового розгляду кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст. 121 КК України буде визнана вірною, то призначене покарання, а тим більше із застосуванням ст. 75 КК України, слід вважати надто м`яким.

Згідно з вироком суду, 26 січня 2022 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , діючи на ґрунті раптово виниклих через ревнощі неприязних відносин, під час конфлікту, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, тримаючи у руці ніж сірого кольору, що має колюче-ріжучі властивості, нанесла вказаним ножем 1 удар в область внутрішньої сторони стегна лівої ноги потерпілого ОСОБА_11 , чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді одиночного сліпого колото-різаного поранення лівого стегна з ушкодженням кровоносних судин, що ускладнилось гострою крововтратою, яке кваліфікується як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, внаслідок якого 26 січня 2022 року, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №497 від 26 січня 2022 року, настала смерть ОСОБА_11 на місці.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскаржуваний вирок суду цим вимогам закону відповідає не в повній мірі з огляду на таке.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження та мотивувальної частини оскарженого вироку, кримінальне провадження стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Водночас, вказаною нормою закону передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Разом з тим, в ході допиту обвинуваченої ОСОБА_6 остання пояснила, що в один з днів кінця січня 2022 року вона повернулася додому з роботи. В квартирі її зустрів ОСОБА_11 , з яким вони проживали у цивільному шлюбі, який був без одягу, а в кімнаті перебувала невідома жінка. З приводу цього між собою вони посварились та ОСОБА_11 пішов спати. Рано вранці вона перебувала на кухні, де готувала сніданок. ОСОБА_11 , проходячи поряд, штовхнув її, внаслідок чого вона вдарилася головою об стіну, а потім схопив за руку та став її викручувати, від чого вона відчувала сильний біль. Вільною рукою, в якій був ніж, ударила його на розмах. З рани пішла кров і вона викликала поліцію.

Отже, як обґрунтовано зазначив прокурор в апеляційній скарзі, показання обвинуваченої мають протиріччя з обвинуваченням, яке останній висувалось та визнане судом доведеним.

З вищевказаних показань убачається, що дії обвинуваченої були обумовлені насильницькими діями по відношенню до неї самого потерпілого, а не як про це зазначено у сформульованому судом обвинуваченні - на ґрунті раптово виниклих через ревнощі неприязних відносин, під час конфлікту.

З показань обвинуваченої під час апеляційного розгляду також убачається, що вона намагалась захиститися від потерпілого, який застосував до неї насильство.

Викладене не може свідчити про те, що обвинувачена погодилась з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, оскільки вона інакше описує події, що відбувались, та причину нанесення нею удару ножем потерпілому.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд не з`ясував належним чином, чи правильно розуміє обвинувачена зміст фактичних обставин інкримінованого їй злочину.

Таким чином, суд першої інстанції не вжив усіх необхідних заходів для того, щоб переконатися в правильності розуміння обвинуваченою тих фактичних обставин, які вона буде позбавлена можливості оскаржити.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №640/4713/19, відповідно до якої повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому особа обвинувачується, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Виходячи зі змісту ч.3 ст. 349 КПК України, якщо принаймні одна з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, заперечується стороною, спрощену процедуру судового розгляду застосовано бути не може.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі №521/11693/16-к, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак, ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що суд, формулюючи у вироку обвинувачення, визнане доведеним, послався на лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_11 №497 від 26 січня 2022 року, яке не досліджувалось та відсутнє в матеріалах провадження.

Разом з цим, в матеріалах провадження міститься висновок експерта під вказаним номером та від зазначеної дати, якому жодної оцінки судом не надано, в т.ч. і локалізації встановленого на трупі ОСОБА_11 тілесного ушкодження тощо.

Отже, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке, з огляду на положення ст.ст.409, 412 КПК України, тягне за собою безумовне скасування оскаржуваного вироку.

Діючи в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів не може виправити вказані недоліки, тому, виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, скасовуючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі апеляційного суду, повно та всебічно дослідити обставини провадження та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Також колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо відсутності вмотивування в оскаржуваному вироку застосування положень ст.75 КК України.

Тому, у випадку підтвердження при новому розгляді висунутого обвинувачення, з урахуванням ступеню тяжкості та суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_6 злочину, а також відомостей про особу обвинуваченої, за відсутності додаткових обставин, що пом`якшують покарання, звільнення останньої від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України за оскаржуваним вироком слід вважати необґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2022 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4