15.05.2023 Справа № 363/1308/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000137 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, освіта вища, працюючого ПП «Ярмак» водій-менеджер, одруженого, на утриманні має неповнолітніх дітей 2007, 2015 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2018 р. приблизно об 11 год. 00 хв. ОСОБА_8 попередньо домовившись з колишньою дружиною ОСОБА_5 про намір переоформлення спільно придбаного майна під час офіційного шлюбу з останньою, будучи обізнаним про наявність у ОСОБА_5 матеріальних коштів, які остання повинна була мати при собі 20.02.2018 р., маючи на меті умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, заздалегідь підготував знаряддя для вчинення злочину, а саме предмет зовні схожий на гранату, яка за своїми зовнішніми ознаками не відрізняється від бойової дистанційної ручної гранати Ф-1. Наступного дня, тобто 20.02.2018 р. o 11 год. 00 хв., попередньо взявши з собою підготовлене знаряддя злочину ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_5 в м. Київ, поблизу станції метро Героїв Дніпра та на автомобілі марки «ЗАЗ-DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , але знаходиться в користуванні у ОСОБА_9 попрямували до с. Лебедівка, Вишгородського району, Київської області.

Прибувши близько 11 год. 30 хв. до с. Лебедівка, Вишгородського району, Київської області, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в автомобілі марки «ЗАЗ-DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 лівою рукою обхватив шию ОСОБА_5 , в якій вже тримав вищевказаний предмет зовні схожий на гранату почав погрожувати останній фізичною розправою. Після чого, ОСОБА_8 зірвав чеку з предмету зовні схожого на гранату вийшов з вказаного автомобіля та попрямував до водійських дверцят, де знаходилася ОСОБА_5 . Відчинивши водійські двері, ОСОБА_8 , погрожуючи взірвати вказаний предмет зовні схожий на гранату вимагав у ОСОБА_9 віддати йому грошові кошти, призначені для оплати на переоформлення спільно придбаного майна, мобільний телефон та документи на майно. В свою чергу, ОСОБА_5 не маючи жодних навиків поводження з боєприпасами, розуміючи реальну загрозу для свого життя і сприймаючи її як реальну, віддала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 9500 гривень, власний телефон марки «Леново», вартість якого згідно висновку експерта становить 4385,34 гривень та документи на право власності майна, після чого вийшла з автомобіля. В свою чергу, ОСОБА_8 забравши вказане майно, сів до автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 , поїхав у напрямку м. Києва, де на КП ГЕС в м. Вишгород, Київської області був затриманий працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України не визнав та пояснив, що з 2011 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , мали спільний бізнес. За час шлюбу ними було придбано майно, яке було вирішено добровільно розділити. 20.02.2018 р. йому зателефонувала ОСОБА_5 щодо переоформлення спільного майна. Біля 10 години вони зустрілися у м. Києві, в районі ст. м. «Героїв Дніпра», щоб поїхати на автомобілі ДЕО, яке було зареєстровано на нього та планувалося переоформити на ОСОБА_5 .. Зазначив, що ОСОБА_5 керувала автомобілем та під час руху вони сварилися, ОСОБА_5 іхала зі сторони в сторону, заїжджала на обочину. Не доїжджаючи до с. Лебедівка, ОСОБА_5 зупинила автомобіль на дорозі, бо виник скандал, вийшла з нього, забравши сумку, розвернулась та пішла в сторону села. Він почекав та поїхав в будинок батьків, щоб забрати документи. Потім він поїхав до спільного будинку в с. Новосілки до садового товариства, в якому вони проживали, щоб завезти туди касовий апарат, папку з документами. Потім він поїхав в сторону м. Вишгорода, в процесі керування транспортного засобу почав шукати запальничку та коли відкрив бардачок там лежала граната з написом «Учбова» та гроші, перемотані резинкою. Він взяв їх та положив в боковий карман, оскільки збирався ставити машину на стоянку та щоб віддати ОСОБА_5 . На КПП в с. Хотянівка його затримали, де з бокового кармана взяли гранату, яку він раніше не бачив. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 також не визнає. Просив виправдати його.

Захисник просив ухвалити виправдувальний вирок за відсутністю в діях ОСОБА_8 складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, його винуватість у скоєному злочині, передбаченого ч.1 ст.187 КК України підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що вони перебували в шлюбі з 11.11.2011 р. по 25.10.2017 р., але фактично проживали разом до 10.01.2018 р. Станом на 20.01.2018 р. питання поділу майна не було, однак була домовленість щодо переоформлення майна. За ініціативою ОСОБА_8 , 20.02.2018 р. вони повинні були їхати у Вишгородський сервісний центр для переоформлення автомобілів. На автомобілі «Део Ланос» вона поїхала на Героїв Дніпра, щоб зустрітися з ОСОБА_8 , для того щоб потім поїхати в с. Лебедівка. Однак коли приїхали на хутір, ОСОБА_8 дістав гранату та сказав, що вони приїхали та почав погрожувати їй. Коли він вийняв чеку з гранати ОСОБА_5 дуже злякалась та розцінювала це дуже серйозно, оскільки досвіду поводження зі зброєю не мала. Після того, ОСОБА_8 вийшов з автомобіля, обійшов його, викинув ОСОБА_5 з машини, забрав гроші, на які планувалося робити переоформлення автомобілів, в розмірі 9500 грн. та мобільний телефон, кинув його в бардачок автомобіля. Коли ОСОБА_5 вийшла з машини та пішла, вона не бачила, що далі робив ОСОБА_8 , бо пішла в протилежну сторону від якої поїхав обвинувачений до людей та зателефонувала «102». Зазначила також, що в машині був касовий апарат та документи. Після того ці речі якимось чином з`явилися у неї в будинку. ОСОБА_8 викрав документи на земельну ділянку в с. Коцюбинське, які слідча вилучила у нього. Зазначила, що ОСОБА_8 розірвав їй рукав шуби, тілесних ушкоджень не було, лише пошкоджено майно. Цивільний позов просить задовольнити, так як внаслідок дій ОСОБА_8 їй завдана моральна шкода.

- поясненнями свідка ОСОБА_10 , яка під час допиту в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим та потерпілою не знайома. Взимку 2018 р. була вдома, коли загавкали собаки, вона вийшла зі свого будинку, який знаходиться на кутку біля лісу в АДРЕСА_3 та побачила жінку в порваній шубі, яка попросила зателефонувати, щоб викликати поліцію. Зазначила, що раніше бачила як їхала світла машина, за кермом якої була жінка, схожа на потерпілу, також в машині був чоловік, обличчя якого вона не запам`ятала. Потім через 15 хв. підбігла до неї потерпіла та повідомила, що чоловік був з гранатою, забрав у неї телефон, гроші та машину. Через 20-30 хв. приїхала поліція.

- поясненнями свідка ОСОБА_11 , яка під час допиту в судовому засіданні пояснила, що знає обвинуваченого як чоловіка потерпілої, оскільки працювала в її магазині. Щодо обставин справи, то пояснила, що за три дні до події потерпіла ОСОБА_5 сказала забрати всі гроші з магазину для того, щоб переоформити автомобіль. Збиралась вона це робити разом з обвинуваченим. В день, коли переоформляли автомобіль, їй зателефонував чоловік співробітниці та сказав, що обвинувачений на КП стоїть в наручниках, поруч з автомобілем, який повинні були переоформлювати та без потерпілої. Коли почали телефонувати ОСОБА_5 , вона була поза зоною досяжності. Через деякий час потерпілу привезли поліцейські до магазину і всі дізналися подробиці.

- поясненнями свідка ОСОБА_12 , яка під час допиту в судовому засіданні пояснила, що вона як слідча Вишгородського ВП ГУНП в Київській області проводила невідкладний обшук автомобіля на автодорозі Київ-Десна у присутності двох понятих та були вилучені речі. При огляді транспортного засобу був присутній обвинувачений, який був вже затриманий, потерпілої не було. Відеозапис здійснювався спеціалістом. Зазначила, що автомобіль також могли оглядати працівники вибухо-технічної служби.

- поясненнями свідка ОСОБА_13 , який під час допиту в судовому засіданні пояснив, що він був запрошений понятим 20.02.2018 року під час проведення огляду автомобіля, йому слідчим були роз`ясненні його права та обов`язки, здійснювався відеозапис, були виявлені особисті речі, документи, телефони, зброю не бачив. Протокол після проведення прочитав та підписав, порушень не було, слідча огляд проводила самостійно, зауважень з його боку не було.

- з витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування, вбачається, що 20.02.2018 року до ЧЧ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення оператора лінії «102» про те, що 20.02.2018 року близько 11 год. 42 хв. за адресою: Київська область Вишгородський район с.Лебедівка пров.Лісний буд.2 колишній чоловій ОСОБА_5 погружуючи використанням бойової гранати виштовхнув останню з авто «Део Ланос» та незаконно заволодівши грошима в сумі 9500 грн. з місця події зник, о 14 год. 58 хв. органом досудового розслідування внесено відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 187 КК України.

- протоколом огляду місця події від 20.02.2018 р. проведений слідчим СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_14 в присутності понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , спеціаліста ОСОБА_17 та ілюстраційною таблицею була оглянута ділянка місцевості, а саме дорога поблизу будинку від АДРЕСА_4 , де були виявлені сліди протекторів взуття та поверхневі сліди протекторів шин від автомобіля.

- протоколом огляду місця події від 20.02.2018 р. та відеозаписом, проведений старшим слідчим СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_18 в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , був оглянутий автомобіль марки «ЗАЗ-DAEWOO» д.н.з. НОМЕР_1 , який розташований за адресою М. Вишгород, вул. Набережна, КП «ГЕС», де були виявлені та вилучені мобільний телефон марки «Нокіа», мобільний телефон марки «Леново» та автомобіль марки «Заз-DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 .

- ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 21.02.2018 року в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000137 від 20.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, було надано дозвіл старшому слідчому СВ Вишгородського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_18 на проведення обшуку в автомобілі марки ЗАЗ DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 з метою виявлення, врятування та вилучення речей, а саме мобільного телефону марки «Леново», мобільного телефону марки «Нокіа», предмет схожий на «біту» та автомобіля марки ЗАЗ DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , що являється речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20.02.2018 р. старшим слідчим СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_20 в присутності понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , здійснений огляд транспортного засобу ЗАЗ DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8

- постановою старшого слідчого СВ Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_20 про визнання речовими доказами від 20.02.2018 року, відповідно до якої мобільний телефон марки «Нокіа», мобільний телефон марки «Леново» та автомобіль марки «ЗАЗ- DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовими доказами.

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.02.2018 року відповідно до якого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , був фактично затриманий 20.02.2018 року о 14.00 год. за адресою м.Вишгород 27 км а/д «Київ-Вишгород-Десна», у присутності понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та захисника. Із протоколу вбачається, що у лівому внутрішньому нагрудному кармані у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено предмет схожий на учбову гранату Ф.1 маркування 386-4-74-44ЕБ (з запалом УЗРГМ), у правій нижній зовнішній кишені грошові кошти в сумі 9500 грн. та мобільний телефон марки «Леново», у внутрішній кишені куртки виявлено пакет документів, через плече одягнена барсетка чорного кольору. Заяв, зауважень, доповнень не надходило.

- довідкою про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів вибухотехнічного відділу Головного управління національної поліції в Київській області від 20.02.2018 р. згідно якої вбачається, що при перевірці огляду предметів схожих на запал (учбовий) УЗРГМ з маркуванням УЗРГМ 62-76 583 та гранату (учбову) Ф.1 з маркуванням 386-4-74 УЧЕБ надані 20.02.2018 р. під час особистого обшуку ОСОБА_8 на а/д Київ-Вишгород-Десна СП КП ГЕС 27 км не належать до вибухової категорії та не вимагають заходів безпеки.

- постановою старшого слідчого СВ Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_20 про визнання речовими доказами від 20.02.2018 року грошові кошти в сумі 9500 гривень, предмет, ззовні схожий на гранату визнано речовими доказами. Грошові кошти в сумі 9500 гривень передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5

- протоколом огляду місця події від 20.02.2018 року та фото таблицею до протоколу старшим слідчим СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_18 в пристуності понятих: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , за участю потерпілої ОСОБА_5 , спеціаліста ОСОБА_17 проведено огляд одноповерхового дерев`яного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до якого були виявлені касовий апарат МЄ-V545Т та грошові кошти в сумі 425 грн., папка з документами (реєстраційне посвідчення № ) від 07.02.2018 р., книга обліку розрахункових операцій № 1.

- протоколом огляду предмету від 02.03.2018 року старшим слідчим СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_20 за участю потерпілої ОСОБА_5 , в присутності понятих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , захисника ОСОБА_30 було оглянуто телефон марки «Леново» вилучений з-під сидіння автомобіля марки «Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 під час ОМП від 20.02.2018 р.

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 1462, складеного судовим експертом ОСОБА_31 29.03.2018 року, вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo», модель К53А48, імеі НОМЕР_2 , придбаного 29.10.2017 р. станом на 20.02.2018 р. з урахуванням зносу складає 4385,34 грн.

- з висновку експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 8-1/888 від 07.03.2018 року вбачається, що слід пальця руки з розмірами по осях 32x14 мм, який вилучено на відрізки клейкої стрічки, розміщені на аркуші паперу білого кольору формату А-4 та поміщено в паперовий конверт білого кольору, під час огляду будинку за адресою: АДРЕСА_5 придатний для ідентифікації особи. Сліди папілярних узорів з розмірами по осях 13x15 мм, 11x7 мм, 26x11 мм, 20x19 мм, 13x14 мм,які вилучено на відрізки клейкої стрічки, розміщені на аркуші паперу білого кольору формату А-4 та поміщено в паперовий конверт білого кольору непридатні, для ідентифікації особи (осіб); слід пальця руки з розмірами по осях 32x14 мм - залишений не ОСОБА_8 , а іншою особою; відповісти на питання: «Якщо так, то чи належать вони ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?», а саме слідів папілярних узорів з розмірами по осях 13x15 мм, 11x7 мм, 26x11 мм, 20x19 мм, 13x14 мм, які вилучено на відрізки клейкої стрічки, розмішені на аркуші паперу білого кольору формату А-4 та поміщено в паперовий конверт білого кольору, під час огляду будинку за адресою: АДРЕСА_5 не виявляється можливим, у зв`язку з непридатністю вищевказаних слідів папілярних узорів для ідентифікації особи (осіб).

- постановою старшого слідчого СВ Вишгородського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_20 від 14.03.2018 р. приєднані до матеріалів кримінального провадження № 0000137 речові докази, саме відрізки клейкової стрічки, розміщені на аркуші паперу білого кольору формату А-4, дактилоскопічна карта ОСОБА_8

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.03.2018 року о 15 год. 10 хв. до 16 год. 20 хв. та ілюстративною таблицею, проведений старшим слідчим СВ Вишгородського ВП ОСОБА_20 за участю потерпілої ОСОБА_5 , понятих ОСОБА_32 , ОСОБА_16 . Згідно даного протоколу, з метою перевірки та уточнення відомостей отриманих у ході допиту в якості потерпілої ОСОБА_5 відтворила дії ОСОБА_8 , під час вчинення ним розбійного нападу щодо неї, що мали місце 20.02.2018р. Зауважень, доповнень та клопотань до протоколу слідчого експерименту не надходило.

- дослідженням речового доказу, а саме предмета схожого на учбову гранату Ф.1 маркування 386-4-74-44ЕБ (з запалом УЗРГМ), яку надано для огляду учасникам судового провадження та потерпілій ОСОБА_5 , яка підтвердила, що дану гранату вона сприймала як реальну загрозу для свого життя.

Судом досліджено подані стороною обвинувачення докази, а також оцінено заперечення захисту на предмет їх достатності та обґрунтованості. Під час постановлення вироку в нарадчій кімнаті проведено детальний аналіз показань обвинуваченого у взаємозв`язку із показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідків. Одночасно з`ясовано фактичні дані, що містяться в таких показаннях та ті, які відображені у протоколах слідчих дій, оцінено такі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, передбачених ст. 368 КПК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит;

Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Разом з тим, як вбачається з постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 720/49/19 (провадження № 51-3230км19), оцінюючи надані сторонами докази на предмет їх допустимості згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що зазначені положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані у відповідній нормі. Тобто, будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими.

У зв`язку із цим, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути під час судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення крім випадків, встановлених ч.2 ст. 89 КПК України.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_7 було заявлено клопотання про визнання всіх доказів недопустимими, оскільки зібрані докази стороною обвинувачення з порушенням вимог КПК України, неналежними особами, в непередбачений законом спосіб. Захисник посилається на те, що згідно з даними протоколу затримання ОСОБА_8 як підозрюваний був затриманий 20.02.2018 року о 14.00 год., але в протоколі не зазначено фактичний час затримання особи, не зазначено підстави затримання, в рамках якого кримінального провадження та за якою кваліфікацією проводиться затримання. Крім того, в ході затримання ОСОБА_8 було проведено особистий обшук та обшук автомобіля до внесення відомостей до ЄРДР, так як затримання відбулося 20.08.2018 року о 14.00 год., а лише о 14 год. 58 хв. відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до ЄРДР за №000137.

Разом з тим, в протоколізатримання зазначений час фактичного затримання ОСОБА_8 14 год. 00 хв. 20.02.2018 року та вказана підстава затримання, тобто якщо безпосередньо після вчинення злочину.

Також, ст. 233 КПК України встановлено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді. Винятком з цього правила є невідкладні випадки, пов`язані із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, в разі чого прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, а останній, розглядаючи таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК України, зобов`язаний перевірити, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 20.02.2018 року слідчим ОСОБА_18 на підставі ст.233 КПК України було проведено обшук автомобіля марки ЗАЗ DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , в присутності двох понятих. Всі учасники підписали складений за результатами слідчої дії протокол та не вказали в ньому жодних зауважень.

Крім того, правомірність проведення обшуку 20.02.2018 року автомобіля ЗАЗ DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , була перевірена слідчим суддею, про що свідчить ухвала слідчого судді від 21.02.2018 року та яка була досліджена судом.

Також захисник просив суд визнати недопустимими протокол огляду місця події від 20.02.2018 року, який проведений в будівлі за адресою: Київська область Вишгородський район с.Новосілки СТ «Гавань» вул..Центральна, 3 в порушення вимог ст.223 КПК України. Крім того, висновок експерта КНДЕКЦ МВС України №8-1/888 від 07.03.2018 року за результатами проведення дактилоскопічної експертизи та висновок судово-товарознавчої експертизи №1462 від 29.03.2018 року.

Даючи оцінку обставинам вказаних захисником щодо визнання доказів недопустимими, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки протокол огляду місця події від 20.02.2018 року, який проведений в будівлі за адресою: АДРЕСА_5 складений у відповідності з вимогами КПК України за участю понятих, спеціаліста та зі згоди потерпілої ОСОБА_5 .. Висновки експертів є вмотивованими, базуються на матеріалах справи, складені у відповідності до вимог ст. 101, 102 КПК України, відповідають об`єктивним обставинам справи, а тому піддавати їх сумніву немає підстав та які були попередженні про кримінальну відповідальність згідно ст.384, 385 КК України.

У своїх запереченнях і зауваженнях сторона захисту зазначала про ряд інших недоліків і порушень, допущених стороною обвинувачення при проведенні слідчих та процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні, які, на переконання суду, не потребують детального аналізу та не мають будь-якого вирішального значення для ухвалення остаточного рішення у цій справі. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ положення пункту 1 статті 6 Конвенції хоча і зобов`язують суди обґрунтовувати свої рішення, однак не вимагають детальної відповіді на кожен з аргументів сторін. Згідно з позицією ЄСПЛ, з рішення має бути чітко зрозуміло, що головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті і що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи. При цьому, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (правові позиції, викладені у рішеннях у справах «Boldea v. Romania», § 30; «Moreira Ferreira v. Portugal (№ 2)», § 84; «S.C. IMH Suceava S.R.L. v. Romania», § 40); «Ruiz Torija v. Spain», § 29; «Серявін та інші проти України», § 58). У цьому провадженні суд оцінив та надав вичерпні відповіді на усі вагомі аргументи сторони захисту, а інші їх доводи не спростовують висновків суду.

Положеннями ст. 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевказані положення закону, суд приходить до висновку що усі вище перелічені та досліджені в ході судового розгляду докази, не викликають у суду сумніву, оцінені судом як належні і допустимі докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні та здобуті у встановленому Законом порядку, уповноваженими на те суб`єктами.

Пояснення потерпілої, надані у судовому засіданні є стабільними та чіткими, у повній мірі узгоджуються, як з поясненнями свідків, так із матеріалами кримінального провадження.

Вчиняючи даний злочин обвинувачений ОСОБА_8 цинічно демонстрував свою фізичну перевагу над жінкою, вседозволеність, зухвалість у скоєні злочину, явно нехтуючи нормами моралі.

Оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_8 суд розцінює їх, як обраний ним спосіб захисту щоб уникнути від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а саме в частині заперечення своєї винуватості у вчиненні розбійного нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої із застосуванням предмету зовні схожого на гранату, оскільки такі спростовуються іншими належними та допустимими доказами, наведеними вище.

Суд дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази в судовому засіданні, здійснивши їх оцінку та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що досліджені судом докази у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєне ОСОБА_8 кримінальне правопорушення за ч.1 ст.187 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Відповідно до вимог ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, має постійне джерело доходів, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого і вважає за необхідне призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України. При цьому суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для застосування до призначеного покарання положень ст.ст.75, 76 КК України, а також ст.69 КК України, які б давали суду можливість звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбуття покарання із випробуванням або застосувати більш м`яке покарання.

Таку міру покарання суд застосовує до обвинуваченого ОСОБА_8 , враховуючи конкретні обставини справи та ступень тяжкості вчиненого ним злочину, позицію потерпілої та прокурора, які просили призначити ОСОБА_8 покарання виключно у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що саме таке покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України є необхідним, справедливим та достатнім, і сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення кримінальних правопорушень.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 50000 грн., яка мотивує свій позов тим, що через дії обвинуваченого, які проявилися у нападі з метою заволодіння майном, їй було заподіяні психологічні (моральні) страждання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом встановлено, що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_5 заподіяна моральна шкода, вина останнього в її заподіянні доведена та виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по кримінальній справі відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_8 на користь держави 1001 грн. 00 коп.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання рахувати з дати фактичного затримання ОСОБА_8 .

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк тримання під вартою, а саме з 20.02.2018 року по 06.03.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1001 грн.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Нокіа», мобільний телефон марки «Леново» повернути власникам; автомобіль марки ЗАЗ DAEWOO, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 повернути власнику за належністю; грошові кошти в сумі 9500 гривень, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 залишити потерпілій; предмет, ззовні схожий на гранату, відрізки клейкої стрічки, розміщені на аркуші паперу білого кольору формату А-4, які зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Вишгородського РУП ГУНП в Київській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1