Справа № 629/2218/23
Провадження № 1-кс/629/790/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню №0000387 від 28.04.2023 про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.4 КК України, -

встановив:

Старший слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_6 27.06.2023 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.4 КК України, до 05.08.2023, без визначення розміру застави.

Підставами для продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слідчий вказує, що 28.04.2023 близько 18-20 год. невідомі особи постукавши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , належній ОСОБА_8 , через відчинені двері останнім, проникли до домоволодіння, перебуваючи в медичних масках, з застосуванням насилля, яке є небезпечним у момент заподіяння, в умовах воєнного стану, тримаючи в руках предмет ззовні схожий на пістолет, зв`язали останнього та почали вимагати передати їм гроші та вироби з дорогоцінних металів, з причини не виявлення вказаного майна за місцем мешкання ОСОБА_8 залишили квартиру та зникли у невідомому напрямку.

Так, 25.04.2023, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 розробили злочинний план щодо вчинення розбійного нападу на ОСОБА_8 з метою заволодіння майном останнього.

28.04.2023, близько 18-00 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний план щодо вчинення розбійного нападу на ОСОБА_8 прибули до буд. АДРЕСА_3 , в якому проживає останній у власній квартирі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з проникненням до житла ОСОБА_8 , цього ж дня та приблизно у той же час, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан на всій території Україні та продовжено його дію з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, піднялись до приміщення квартири АДРЕСА_2 , де останній постукав у двері.

Коли ОСОБА_8 відчинив двері, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, наніс йому удар кулаком правої руки в область обличчя, від якого останній впав на підлогу, після чого останній разом з ОСОБА_4 незаконно проникли до житла потерпілого. Далі, ОСОБА_9 з метою подолання супротиву з боку ОСОБА_8 , притис останнього до підлоги, а ОСОБА_4 в свою чергу наносив йому удари кулаком в область голови. Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 погрожуючи застосуванням насильства ОСОБА_8 , висунули йому вимогу передачі грошових коштів та виробів з цінних металів. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 зв`язали ноги та руки потерпілого мотузкою, та перетягнули в приміщення зали, де ОСОБА_9 продовжив наносити удари кулаками ОСОБА_8 з метою подолання його волі до супротиву, а ОСОБА_4 в свою чергу почав шукати грошові кошти та вироби з цінних металів в приміщенні квартири.

В подальшому, не знайшовши грошових коштів та виробів з цінних металів, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 залишили приміщення квартири ОСОБА_8 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, садна лобної ділянки справа, гематоми обличчя та шиї праворуч, отогематоми ліворуч.

28.04.2023 дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000387, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.4 КК України.

05.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч.4 КК України.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.05.2023 підозрюваному ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 03.07.2023.

23.06.2023 керівником Лозівської окружної прокуратури строки досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000387 від 28.04.2023 продовжено до трьох місяців, до 05.08.2023.

В обґрунтування клопотання слідчого, прокурор посилався на те, що останній вчинив умисне корисливе особливо тяжке кримінальне правопорушення, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, не одружений, та наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Підозрюваний ОСОБА_4 залишив питання щодо продовження строку запобіжного заходу на розсуд суду, його захисник ОСОБА_5 заперечувала проти продовження підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави та просила відмовити прокурору в задоволенні клопотання, у зв`язку з його необґрунтованістю, при цьому захисник просила обрати інший більш м`який альтернативний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя приймає до уваги, що у справі потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, направлених на закінчення досудового розслідування.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для продовження щодо нього раніше обраного запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванні або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім того суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчена можливість щодо зміни обраного запобіжного заходу, однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення інших кримінальних правопорушень та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, відсутність тісних соціальних зв`язків, підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану, вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, а тому розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначає.

Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником, проте в даному конкретному випадку приходжу до переконання, що вказані обставини і наведені аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконанні процесуальних рішень у справі, при цьому ці обставини були наявні і при вчиненні інкримінуємого злочину та не стали перешкодою для його вчинення підозрюваним.

При цьому, суд враховує, що підозрюваний не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Застосовуючи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Керуючись ст.177,182,183,369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000387 від 28.04.2023, строк тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до 05.08.2023.

Розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначати.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з утримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, відмовити.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному та його захиснику.

Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору, для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_10