ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

15 серпня 2023 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2023 року, -

УСТАНОВИВ:

Вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2023 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 28 квітня 2023 року між прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368 та ч. 3 ст. 332 КК України.

ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368 та ч. 3 ст. 332 КК України та за їх вчинення призначено йому покарання: - за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 3 (три) роки; - за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 110 500 (сто десять тисяч п`ятсот) гривень.

Призначено остаточне покарання ОСОБА_2 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань у виді штрафу в розмірі 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 161 500 (сто шістдесят одну тисячу п`ятсот) гривень з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 3 (три) роки.

Вирішено долю речових доказів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що останній просить оскаржуваний вирок змінити. Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368 та ч. 3 ст. 332 КК України та за їх вчинення призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади пов`язані із здійсненням охорони державного кордону України та посади в органах державної

ЄУНСС: 717/799/23 Головуючий у І-ій інстанції: ОСОБА_5

НП: 11-кп/822/313/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

влади та органах місцевого самоврядування строком на три роки. Застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі із іспитовим строком на два роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

- за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю кримінальних правопорушень, складанню з іншими видами покарань не підлягає та виконується окремо.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на момент підписання угоди про визнання винуватості, обвинувачений отримував частину грошового забезпечення. В даний час його підзахисний не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, дружина його не працює, оскільки вагітна, у зв`язку із чим, обвинувачений не може виконати вирок суду в частині сплати штрафу.

Перевіривши подану апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, одною з основних принципів судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Так, кримінальним процесуальним законом визначено суттєві особливості розгляду кримінальних проваджень на підставі угод.

За змістом ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 394 КПК передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Зі змісту поданої апеляційної скарги вбачається, що сторона захисту не погоджується з призначеною мірою покарання та просить її пом`якшити.

Приписами ч. 1 ст. 472 КПК встановлено, що в угоді про визнання винуватості визначаються, серед іншого, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення.

Як слідує з долученої до матеріалів кримінального провадження угоди про визнання винуватості від 28 квітня 2023 року, укладеної між прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 , сторони погодилися на призначення ОСОБА_2 покарання: - за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 3 (три) роки; - за ч. 3 ст. 332 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 110 500 (сто десять тисяч п`ятсот) гривень. Та остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань у виді штрафу в розмірі 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 161 500 (сто шістдесят одну тисячу п`ятсот) гривень з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 3 (три) роки, що засвідчено їх підписами та підписом сторони захисту.

Крім цього, із вищевказаної угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник - адвокат ОСОБА_3 розуміють, що є наслідком укладення угоди, відповідно до ст. 473 КПК України; підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена зазначена угода, зокрема, в апеляційному порядку, їм роз`яснені та зрозумілі, що також було засвідчено ними.

Таким чином, можливість визначення судом, у випадку затвердження угоди, виду і міри покарання, з одного боку, та відмова обвинуваченого від права на апеляційне оскарження, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК України, з іншого боку, становили передбачувані наслідки укладення угоди про визнання винуватості, з якими ОСОБА_2 добровільно погодився.

Судове провадження проведено з дотриманням процедури, передбаченої ст. 474 КПК України, зокрема суд першої інстанції в присутності прокурора та захисника обвинуваченого, окрім іншого, з`ясував у ОСОБА_2 чи розуміє він наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, а також вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

А тому, в даному випадку вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 13.06.2023 р. не може бути оскаржений захисником обвинуваченого з підстав, зазначених у його апеляційній скарзі.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, можуть бути вирішені судом в порядку ст. 537 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Із врахуванням вищезазначеного, є обґрунтовані підстави для відмови у відкритті провадження.

Керуючись вимогами ст. 394, ч. 4 ст. 399 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2023 року.

Копію ухвали разом з відповідною апеляційною скаргою та додатками до неї надіслати особі, яка її подала.

Ухвала про відмову у відкритті провадження набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду ОСОБА_1