Справа № 466/3204/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/665/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 02 травня 2023 року, -

встановила:

вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 02 травня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_6

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий термін рахувати засудженому ОСОБА_6 з часу проголошення вироку.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Згідно вироку, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності ЗСУ та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102,пунктів 1,17,20 частини першої статті 106 Конституції України, Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на території України оголошена та проводиться загальна мобілізація.

ОСОБА_6 , у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації, 26 вересня 2022 пройшов військово-лікарську комісію, згідно якої був визнаний придатним до військової служби під час мобілізації на особливий період.

ОСОБА_6 вручено під особистий підпис повістку про явку на 04.10.2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_2 для відправки на мобілізацію і подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_6 , будучи придатним до військової служби під час мобілізації, на особливий період, та не маючи права на відстрочку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», діючи умисно з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, маючи можливість прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст. 1, 10, 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», 04.10.2022 та в подальшому не прибув в указаний час до місця призову.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

На вирок суду адвокат ОСОБА_8 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить скасувати обвинувальний вирок, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що досудовим розслідуванням не здобуто, а судом відповідно не досліджено доказів, які б у своїй сукупності та логічній послідовності вказували на доведення вини його підзахисного.

Зазначає, що перераховані у вироку докази (покази обвинуваченого, свідка ОСОБА_9 та письмові документи) вважає недостатніми для ухвалення процесуального рішення обвинувального характеру, а здобути інші докази сторона обвинувачення не змогла за час розслідування, тому таку можливість вичерпано).

На думку захисту, судом надано невірну оцінку дослідженим доказам, що суперечить вимогам КПК України, норми якого вказують на обов`язковість доведення повною мірою вини особи, що процесуально покладається на слідчого та прокурора, а не на сторону захисту.

На апеляційний розгляд обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився та про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому його неявка у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, виступ адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу заперечив, а вирок просив залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п 2) ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, зокрема: докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Відповідно до ст. 94 цього Кодексу суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частиною 4 статті 95 КПК України встановлено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За правилами ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

На переконання колегії суддів, висновок суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Покликання апелянта на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи є безпідставними.

Так, незважаючи на заперечення апелянтом факту вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, підтверджується належно та повно оціненими і перевіреними судом першої інстанції зібраними по справі доказами, а саме: витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні від 27.12.2022 року №0001567; заявою про вчинення кримінального правопорушення, яка зареєстрована в базу ІТС ІНПП за №23477 від 26.12.2022; рапортом слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 04.01.2023 про факт вчинення гр. ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України; постановою прокурора Галицької окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_12 про виділення матеріалів досудового розслідування від 04.01.2023 року; витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні від 04.01.2023 року № 0000015; оригіналом розписки на відправку від 26.09.2022 року (явка до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 08:00 год. 04.10.2022 року ) гр. ОСОБА_6 ; копією паспорта гр. ОСОБА_6 ; довідкою військово-лікарської комісії від 26.09.2022 року №210/6138, в якій зазначено, що сол. ОСОБА_6 «на підставі статті графи ІІ. Розкладу хвороб 402-2008 та графи 2-7. Таблиці вимог «Б» придатний до військової служби за мобілізацією»; копією ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 03.03.2023 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу для розгляду клопотаня про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту; протоколом затримання ОСОБА_6 від 28.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання, складеного оперуповноваженим СКП ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції В.Нос; показаннями даними в суді першої інстанції ОСОБА_9 .

Доводи щодо заперечення вини обвинуваченого є невмотивованими, жодних доказів стороною захисту з даного приводу не надано, лише зазначено про невизнання вини, твердження апелянта не узгоджуються з дослідженими доказами, відсутні об`єктивні аргументи неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, на переконання колегії суддів з даного приводу судом першої інстанції у вироку надано вірно правову оцінку доказам у їх сукупності.

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника свого підтвердження при апеляційному розгляді не знайшли, відтак вказану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, допущено не було.

Апеляційна скарга не містять правових підстав для скасування вироку.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 02 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ст. 336 КК України залишити без змін,апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4