Справа № 344/7763/22
Провадження № 1-кп/344/459/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кяхта Росія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, розлученого, інваліда 3 групи, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 02.10.2021 приблизно о 12 годині 30 хвилин, у світлу пору доби, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався ділянкою автодороги по вул. Незалежності у напрямку від с. Угринів, та наближався до нерегульованого перехрестя із автодорогою Н-10 Стрий - Чернівці (км 91+036) та Н-09 Мукачево-Львів Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Авто дорога Н-10, по відношенню до автодороги, що проходить від с. Угринів є головною. В салоні автомобіля Daewoo Lanos на передньому сидінні ОСОБА_8 перевозив свою маму ОСОБА_9 . Під`їхавши до зазначеного перехрестя, водій ОСОБА_8 зупинив керований ним автомобіль Daewoo Lanos.В цей час, керуючи автомобілем марки Jeep Grand Cherokee Crd, реєстраційний номер НОМЕР_3 та рухаючись головною дорогою Н-10 прямо у напрямку до м. Івано-Франківська, до перехрестя наближався водій ОСОБА_10 . Перебуваючи на перехресті, водій ОСОБА_8 не маючи переваги у русі, проігнорував вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, перед виїздом на перехрестя після зупинки, не надав дорогу автомобілю Jeep Grand Cherokee Crd, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, виїхав на перехрестя, де допустив зіткнення із автомобілем марки Jeep Grand Cherokee Crd, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_10 .

При цьому ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме:

п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3., відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1., який зобов`язує водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., у відповідності до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 16.11., який вказує, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх руху.

п. 16.12., згідно якого, на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

У результаті порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України, трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля Daewoo Lanos ОСОБА_9 того ж дня померла в КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від поєднаної закритої ТУПОЇ травми грудної клітки та її органів, обох нижніх кінцівок, з забоями внутрішніх органів, множинними переломами кісток скелету, яка ускладнилася тяжким травматичним шоком.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Суду пояснив, що дійсно із його вини сталося порушення правил дорожнього руху, оскільки він допустив неуважність під час керування автомобілем і виїхав на головну дорогу, не пересвідчившись в безпеці руху. Внаслідок ДТП померла його мама, яка була пасажиром в його автомобілі. До вчиненого обвинувачений ставиться критично, щиро кається, та просить суд його суворо не карати, запевняючи суд, що такого більше не повториться. Також просить суд не позбавляти його права керувати транспортним засобом, оскільки він являється волонтером та використовує свій автомобіль у волонтерській діяльності для допомоги постраждалим внаслідок воєнних дій, сам являється інвалідом ІІІ групи та має на утриманні двох неповнолітній дітей, а тому використовує автомобіль для забезпечення потреб себе та своєї сім`ї.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує її дії за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_8 , активне сприяння розслідуванню кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема його вік, те, що обвинувачений раніше не судимий, неодружений, є інвалідом 3 групи на утриманні має двох неповнолітніх дітей, на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» та КНП «ПНЦ ІФ ОР» не перебуває; звертався на консультативний прийом в КНП №ПОКЦПЗ ІФ ОР» в 2015 році з діагнозом: Стійкий антено-цефілгічний синдром як наслідок ЧМТ (2013р.), відсутність потерпілих, матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що підтверджено також прокурором у судовому засіданні, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Як вбачається з досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на обвинуваченого обов`язки відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З огляду на викладене, враховуючи позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік та на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком 2 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, позицію обвинуваченого, який просив суд суворо його не карати та не позбавляти права керувати транспортними засобами, позицію захисника обвинуваченого, що просив врахувати особу обвинуваченого, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність потерпілих, матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та призначити покарання у межах санкції статті та на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням без позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи також досудову доповідь про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі.

Положеннями ст. 50 Кримінального кодексу України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Виходячи із засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно з ч. 6 ст. 368 Кримінального процесуального кодексу України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року (справа N 750/5031/18, провадження N 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 Кримінального кодексу України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 Кримінального кодексу України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадках, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини кримінального провадження, зокрема, вік обвинуваченого, відсутність судимостей, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність потерпілих, матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 124, 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання - позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_12 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 10 983 гривні 68 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази:

-DVD-R диск (постанова від 08.10.2022 року)- зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

-DVD-R диск (постанова від 05.10.2022 року)- зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

-автомобіль марки «Daewoo Lanos» н.з. НОМЕР_4 (постанова від 02.10.2022 року), - повернути власнику ОСОБА_13 ;

-автомобіль марки «Jeep Grand Cherokee Crd» реєстраційний номер Швеції НОМЕР_5 ( постанова від 02.10.2022 року) вважати повернутим власнику ОСОБА_14 .

Арешт накладений ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.10.2022 року, - скасувати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_15