Справа № 343/2488/19
Провадження № 11-кп/4808/351/23
Категорія ч.2 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 травня 2023 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, громадянина України, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Рожнятівського районного суду від 04 травня 2023 року, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

До вступу вироку в закону силу запобіжний захід щодо ОСОБА_8 , залишено раніше обраний у вигляді тримання під вартою.

Початок відбуття строку покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту його затримання з 18.20 год. 09.07.2019 року.

Знято арешт, накладений ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області 12.07.2019 року.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 умисно заподіяв тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, яке спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 .

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

Обвинувачений ОСОБА_8 проживав спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаному будинку при невстановлених слідством обставинах, у ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_10 . Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_8 в період часу з 11.00 год. 08.07.2019 року до 10.00 год. 09.07.2019 року, перебуваючи в будинку по АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, наніс щонайменше 4 удари ОСОБА_10 в ділянку голови, шиї, грудної клітки та лівого плечового суглобу, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонки, крововиливу в м`які тканини голови з боку внутрішньої поверхні, обширних синців в ділянці обличчя, які відповідно до висновку експерта № 45 від 22.08.2019 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення, та синець в ділянці шиї зліва з переходом на ключичну ділянку зліва та передню поверхню лівого плечового суглобу; садна на передній поверхні шиї зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. 09 липня 2019 року близько 11.00 год. працівниками швидкої медичної допомоги комунального закладу «Івано-Франківський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_10 було доставлено в Долинську ЦРЛ, де вона померла від набряку та стиснення головного мозку, що утворилися в результаті спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає вирок суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 вважає наявні в його матері тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок неодноразових падінь на підлогу, на якій були побутові предмети (стільчик, обігрівач-буржуйка та інші речі).

Вказує, що виходячи із пояснень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .. ОСОБА_13 , які були допитані в судовому засіданні, суд першої інстанції не встановив жодних обставин, які б підтверджували, що саме ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження своїй матері ОСОБА_10 , які спричинили її смерть.

Також судовий вирок ґрунтується на припущеннях винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, і при цьому не містить категоричної форми твердження про причетність до злочину.

Просить вирок Рожнятівського районного суду від 04.05.2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати та постановити виправдувальний вирок або справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини та кваліфікації діяння обвинуваченого, вважає, що оскаржуваний вирок суду є незаконним з підстав невідповідності висновків суду , викладених у судовому рішення, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а тому відповідно до ч.2 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд першої інстанції фактично встановив наявність трьох обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, зокрема вчинення ним злочину щодо особи: похилого віку; з якою перебував у сімейних відносинах; яка перебувала у безпорадному стані, проте у вироку такі безпідставно не визнано.

Водночас вказує, що під час судового розгляду обвинувачений ніяк не жалів про вчинене (смерть матері), а його сестра, визнана потерпілою у порядку ч.6 ст. 55 КПК України, ніяк не співчувала наслідкам дій ОСОБА_8 , у судових засіданнях участі не брала.

Призначення ОСОБА_8 найнижчої межі покарання, визначеної санкцією ч.2 ст. 121 КК України, є незаконним, тобто таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому, йому слід призначити покарання, на яке орієнтувала сторона обвинувачення.

Просить вирок Рожнятівського районного суду від 04 травня 2023 року з цих підстав скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав подану апеляційні скаргу, просив вирок суду скасувати та призначити обвинуваченому більш суворе покарання, проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 заперечив;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 , підтримали подану апеляційну скаргу захисника, просили вирок суду першої інстанції скасувати та постановити виправдувальний вирок, або направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції, з приводу апеляційної скарги прокурора заперечили та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Однак, даних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У відповідності до положень ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині обвинувального вироку мають бути зазначені: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відносяться не тільки подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а і винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону щодо доказування способу вчинення правопорушення та мотиву злочину і зазначення його у мотивувальній частині вироку.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , в період часу з 11.00 год. 08.07.2019 року до 10.00 год 09.07.2019 року, перебуваючи в будинку по АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, наніс щонайменше 4 удари ОСОБА_10 в ділянку голови, шиї, грудної клітки та лівого плечового суглобу, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонки, крововиливу в м`які тканини голови з боку внутрішньої поверхні, обширних синців в ділянці обличчя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення.

При цьому, суд першої інстанції не вказав яким чином та в який спосіб ОСОБА_8 наніс потерпілій ОСОБА_10 4 удари, які призвели до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення та внаслідок яких сталася смерть потерпілої.

Разом з тим, під мотивом злочину необхідно розуміти внутрішнє спонукання до вчинення злочину, яке дозволяє встановити психологічне ставлення до вчиненого злочину.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою колегії суддів Івано-Франківського апеляційного суду від 20.01.2022 року з наведених вище підстав вирок Долинського районного суду від 09.09.2021 року вже було скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч.3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Однак, суд першої інстанції при новому розгляді вказаного кримінального провадження висновків та мотивів викладених в ухвалі колегії суддів апеляційного суду від 20.01.2022 року не дотримався.

Суд першої інстанції не вказав які саме докази дозволяють встановити фактичні обставини вчиненого злочину та свідчать про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні правопорушення.

Разом з тим, суд першої інстанції, не спростувавши доводи обвинуваченого про його непричетність до вчиненого злочину, обмежившись простим перерахуванням досліджених доказів та наведенням їх змісту, не проаналізувавши сукупність досліджених доказів, не вказав які саме фактичні дані вони підтверджують, як співвідносяться між собою та чи достатні для прийняття відповідного процесуального рішення про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

А тому, питання щодо встановлення мотиву вчинення правопорушення має особливе значення, оскільки пов`язано зі змістом висунутого обвинувачення та необхідністю належного обґрунтування висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні правопорушення.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги вищевказані істотні порушення кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції за наслідками якого прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення яке б відповідало вимогам закону.

Оскільки вирок скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, при призначенні нового судового розгляду апеляційний суд, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому інші доводи апеляційних скарг не розглядаються, а підлягають перевірці при новому судовому розгляді.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні відсутні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ..

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою, колегія суддів враховує сукупність вищевказаних обставин та приймає до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в психоневрологічному, наркологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не знаходиться, у відповідності до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ від 24.04.2020 є особою з інвалідностю ІІІ групи, раніше не судимий.

Колегія суддів також враховує, що згідно листа завідувача Івано-Франківської міської медичної частини №12, який надійшов на адресу Івано-Франківського апеляційного суду, 13.07.2021 року в зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я, засуджений ОСОБА_8 каретою швидкою допомоги був доставлений в КНП «Центральна міська клінічна лікарня», де перебував на лікуванні до 20.07.2023 року з діагнозом: захворювання (рак) тіла і дна шлунку, канцероматоз очеревини та плеври, ішемічна хвороба серця, кардіосклероз дифузний та вогнищевий (інфаркт міокарду 2018 року), серцева недостатність ІІ Б ступеня із зниженою систолічною функцією лівого шуночка, функціональний клас III IV, асцит, двобічний гідроторакс, хронічний гепатит, хронічний бронхіт, правобічна нижньодольова пневмонія, рефлекс-езофагіт, анемія важкого ступеня, шизотиповий розлад.

Крім цього, на даний час обвинувачений ОСОБА_8 перебуває в ДУ Івано-Франківська УВП №12, отримує лікування в умовах Івано-Франківської медичної частини, стан його здоров`я важкий та прогресуюче погіршується.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, його стан здоров`я, колегія суддів вважає, що обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а саме з`являтися за викликами до суду першої інстанції та повідомляти суд про зміну місця проживання, і такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості розгляду даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Рожнятівського районного суду Івано Франківської області від 04 травня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків з`являтися за викликами до суду першої інстанції та повідомляти суд про зміну місця проживання.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_8 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.

Копію ухвали направити до ДУ «Івано Франківська установа виконання покарання №12» - для негайного виконання, якщо в уповноваженої особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання його під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5