Справа №591/3777/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1104/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 17 травня 2023 року, якою відносно обвинуваченої ОСОБА_8 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 53680 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, яке обґрунтовано тим, що ризики, передбачені п.1 п. 3 п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та є актуальними і на цей час.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 травня 2023 року клопотання прокурора було задоволено, продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 липня 2023 року, включно, із визначенням розміру застави в сумі 53680 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив вказану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог, захисник вказував, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що прокурором в достатній мірі обґрунтовано наявність ризиків, які визначені в ст. 177 КПК України.

Апелянт вказував на те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 розглядається з 2021 року, при цьому, жодних фактів впливу за весь час з боку обвинуваченої ОСОБА_8 на учасників провадження стороною обвинувачення не наведений, а тому, даний ризик є припущенням та не підтверджується жодним доказом.

Крім того, перебуваючи на волі впродовж розгяду даної справи а також інших кримінальних проваджень, обвинувачена ОСОБА_8 місце постійного проживання не покинула, неявку в судове засідання пояснювала хворобою, у зв`язку з чим, на думку апелянта, в силу об`єктивних причин не змогла з`явитися в судове засідання. Так, на думку апелянта, даний ризик не підтверджується фактичними обставинами.

Щодо ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень, то на думку захисника ОСОБА_7 , вказаний ризик не може бути неавальований застосуванням до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, захисник не погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_8 немає міцних сталих зв`язків, не має офіційних джерел доходів, і як наслідок, на думку суду, це несе в собі ризик невиконання ОСОБА_8 , покладених на неї процесуальних обов`язків, оскільки, як зазначає апелянт, ОСОБА_8 перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має постійне місце проживання в м. Сумах, проходить лікування від наркотичної залежності та незважаючи на позбавлення батьківських прав відвідує свою доньку.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченої ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої захисником апеляційної скарги, думку прокурора, яка щодо задоволення апеляційної скарги - заперечувала, просила ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, висновок суду про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, поданого в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та продовження останній строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтований наявністю ризиків, передбачених п.1 п. 3 п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких було встановлено з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На спростування доводів апелянта щодо відсутності доказів на підтвердження існування вказаних ризиків, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, в тому числі і тяжкому злочину, за один з яких, у разі визнання винуватості, останній загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що свідчить про наявність передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику можливого переховування від суду, з метою уникнути відповідальності.

Крім того, існує і ризик незаконного впливу на учасників у даному кримінальному провадженні, оскільки, обвинувачена ОСОБА_8 обізнана про них.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, колегія суддів зазначає, що його існування не відпало, оскільки, ОСОБА_8 будучи раніше судимою особою, яка раніше вчиняла подібні кримінальні правопорушення, обвинувачується у повторному вчиненні кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що, на шлях виправлення ОСОБА_8 не стала і знову вчинила кримінальні правопорушення, в той час, як у суді відносно неї вже перебувають інші кримінальні провадження.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про необхідність продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що становить 53680 грн.

Крім того, суд першої інстанції визначив ОСОБА_8 розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що становить 53680 грн., що не суперечить положенню ч. 5 ст. 182 КПК України.

Таким чином, на спростування доводів апеляційної скарги захисника, суд, не лише з врахуванням тяжкості майбутнього покарання, а й інших обставин, обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора, оскільки продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним і спрямованим саме на запобігання спробам обвинуваченої ОСОБА_8 переховуватись від суду, з метою уникнення відповідальності за вчинене, в тому числі за межами держави, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, наявність у ОСОБА_8 постійного місця проживання, на що посилається апелянт в апеляційній скарзі, жодним чином не зменшує встановлені судом ризики та не є беззаперечною обставиною для висновку щодо можливості застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_8 проходить лікування від наркотичної залежності та незважаючи на позбавлення батьківських прав відвідує свою доньку, то вони також не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, крім того, вказані обставини не були враховані самою обвинуваченою та не стали їй перешкодою для вчинення кримінально караних правопорушень в період введеного у Україні воєнного стану.

Враховуючи вищезазначене, на спростування доводів апелянта, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку усім обставинам провадження та дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, яким доведена необхідність саме продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, відсутність можливості у ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати чи вчинити інше кримінальне правопорушення, про що зазначає апелянт, свідчить лише про дієвість застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, який необхідно продовжити з метою забезпечення і подальшої його належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Беручи до уваги, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали за зазначених в апеляційній скарзі обставин, апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. 177, 182, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 17 травня 2023 року, якою обвинуваченій ОСОБА_8 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 53680 грн. - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4