Справа № 357/8765/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, кримінальне провадження за № 0001234, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, не депутата, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 22.01.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі; 2) 01.07.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 (далі по тексту Перелік), в тому числі і «метадону» (фенадону), включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме: використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону); використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_2 08.07.2023 близько 18:30 год, перебуваючи по вулиці Шолом-Алейхема в місті Біла Церква Київської області, на земельній ділянці незаконно придбавзнайшов 2 згортки фольги з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, ззовні схожої на наркотичний засіб метадон.

Маючи досвід вживання наркотичних засобів, ОСОБА_2 , визначивши за зовнішніми ознаками, що дана речовина є наркотичним засобом «метадоном», поклав вказані згортки фольги до правої кишені своїх штанів та в подальшому незаконно зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Після цього, 08.07.2023 близько 18:54 год., перебуваючи поблизу будинку № 66, що по вулиці Шевченка в місті Біла Церква Київської області, ОСОБА_2 зупинений працівниками поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених в обігу предметів та речовин. У ході особистого обшуку в ОСОБА_2 виявлено та вилучено 2 згортки фольги з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) в речовинах складає 0,314 г, який ОСОБА_2 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_2 незаконно придбав та зберігав наркотичні засоби без мети збуту, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_3 , у якій ОСОБА_2 зазначає про те, що беззаперечно визнає винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинам та згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_2 , зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

У даній заяві захисником ОСОБА_3 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

З урахуванням наведеного та виконанням вимог КПК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому статтями 381 - 382 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Суд відповідно до вимог ст. 382 ч.2 КПК України визнає встановленим, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_3 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України доведена повністю поза розумним сумнівом.

Таким чином дії обвинуваченого ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком за вчинення якого передбачене покарання у виді: штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, обмеження волі на строк до п`яти років.

Про особу обвинуваченого ОСОБА_2 встановлено, що він неодружений, утриманців не має, непрацюючий, має місце реєстрації та місце проживання; отримує медичну допомогу у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від опіоїдів з 2022 року, медичну допомогу у лікаря-психіатра не отримує; не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 ; за місцем проживання зарекомендував себе посередньо, спиртними напоями не зловживає, стосунки з особами, що ведуть антигромадський спосіб не підтримує, скарг від сусідів не надходило; раніше був засуджений, а саме: 1) 22.01.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі; 2) 01.07.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставини вчиненого кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих його покарання обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_2 маючи незняті та непогашені судимості за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, через 8 днів після закінчення іспитового строку, визначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 01.07.2021, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_2 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, суд зазначає, що поряд з іншими видами покарань, вказаною нормою закону передбачено також штраф. Призначаючи покарання у виді штрафу і визначаючи його розмір, суди мають враховувати майновий стан обвинуваченого. Майновий стан винного є поняттям оціночним. Для оцінки майнового стану винного слід, зокрема, враховувати розмір заробітної плати, пенсії чи стипендії такої особи; грошових доходів та інше.

Оскільки, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про місце роботи обвинуваченого та розмір його доходів, тому, на думку суду, до нього, не може бути застосований такий вид покарання як штраф. У даному випадку до обвинуваченого не може бути застосоване покарання і у виді виправних робіт, оскільки вказаний вид покарання повинен відбуватися за місцем роботи засудженого.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді арешту у середньому розмірі визначеному санкцією ч. 1 ст. 309 КК України.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), а також призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Призначення ОСОБА_2 більш суворого покарання буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, обставину, яка пом`якшує покарання.

В ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_2 запобіжний захід не застосовувався.

Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом стосовно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Згідно вимог ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні від 17.07.2023 №СЕ-19/111-23/35602-НЗПРАП вартістю 1912,00 грн, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_2 .

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 301, 302, 368-374, 381-382, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з часу його фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 1 912.00 грн (одна тисяча дев`ятсот дванадцять гривень).

Речовий доказ по справі, а саме: кристалоподібну речовину білого кольору, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), загальною масою 0.314 г, яку поміщено до полімерного сейф-пакету та, згідно квитанції, № 926 від 19.07.2023, передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному проваджені не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя Тетяна КЛЕПА