Справа № 473/2125/23
Номер провадження 1-в/473/73/2023
УХВАЛА

Іменем України

"12" травня 2023 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська в режимі відеоконференції з ВК №72 клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Баштанка Миколаївської області, громадянин України, проживав за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:

05.08.2013 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.125 КК України та згідно ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 09.10.2013 року було призначено покарання у вигляді 240 годин громадських робіт;

30.12.2013 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік 5 місяців;

03.03.2015 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.345, ч.2 ст.342, ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 2 роки;

засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.06.2020 року за ч.3 ст.289, ч.1 ст.263, ч.2 ст.342, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна та ухвалою Херсонського апеляційного суду від 15.11.2021 року вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.06.2020 року в частині засудження ОСОБА_5 за ч.1 ст.263 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України; вважати його засудженим за ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.342, ст.70, 71 КК України до покарання у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; до ч.2 ст.342 КК України застосовано положення п.3 ч.1 ст.49 КК України і звільнено ОСОБА_5 від покарання за цією статтею у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності

В С Т А Н О В И В:

засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ВК №72, звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та вказав, що стягнення в ВК 72 є результатом його адаптації та упередженого ставлення до нього з боку адміністрації установи. Щодо того, що він не працює, то ні установи СІЗР, ні колонія не змогли забезпечити його робочим місцем, хоч він і просив про це письмово. Також зазначачив, що згідно з відповіддю керівника ВК №72 від 11.04.2022 року зазначено, що в установі відсутні умови для його працевлаштування у зв`язку з обставинами, що сталися в Україні після 24.02.2022 року. Також долучив відповіді керівників Миколаївського та Херсонського СІЗО про те, що там теж були відсутні умови для працевлаштування. Вказав, що має неповнолітню дитину, що потребує його як батька. Зазначив, що вважає, що його поведінка є сумлінною та це не спростовано адміністрацією колонії.

Прокурор та представник ДУ ВК №72 заперечували проти задоволення клопотання засудженого, зазначивши, що засуджений не довів свого виправлення, на що вказує поведінка засудженого та кількість застосованих стосовно нього стягнень під час всього строку відбування покарання.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом було встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.06.2020 року за ч.3 ст.289, ч.1 ст.263, ч.2 ст.342, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна та ухвалою Херсонського апеляційного суду від 15.11.2021 року вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.06.2020 року в частині засудження ОСОБА_5 за ч.1 ст.263 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України; вважати його засудженим за ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.2 ст.342, ст.70, 71 КК України до покарання у вигляді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; до ч.2 ст.342 КК України застосовано положення п.3 ч.1 ст.49 КК України і звільнено ОСОБА_5 від покарання за цією статтею у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 29.09.2015 р., кінець строку 05.02.2024 р.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 05.10.2015 року. Під час тримання у державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», допустив 25 порушень режиму утримання. Мав 25 стягнень, заохочень не мав.

З 10.05.2021 року відбував покарання у державній установі «Херсонський слідчий ізолятор». За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 30.12.2021 року відбуває покарання у державній установі «Вознесенська виправна колонія» (№72). За період відбування покарання характеризується негативно: має 138 стягнень.

З 12.01.2023 року відбував покарання у Державна установа «Миколаївський слідчий ізолятор». За період відбування покарання мав 1 стягнення. Заохочень не мав.

З 08.02.2023 року відбував покарання у Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор». За період відбування покарання мав 12 стягнень. Заохочень не мав.

З 17.03.2023 року відбуває покарання у Державна установа «Вознесенська виправна колонія (№72)». За період відбування покарання характеризується негативно. Має 5 стягнень. Заохочень не має.

Загалом за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має 181 стягнення, заохочень не має.

01.02.2022 року засуджений розглядався на комісії відповідно до статей 82, 81 КК України. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення та не довів його. Після розгляду комісією у порядку статей 82, 81 КК України засуджений мав 99 стягнень, заохочень не має.

04.01.2022 року згідно протоколу №1 засідання профілактичної комісії з постановки на профілактичні обліки окремих категорій засуджених державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» в зв`язку з не готовністю до самокерованої поведінки, допущенням порушень вимог режиму відбування покарання, засудженого ОСОБА_5 поставлено на облік, як схильного до нападу та захоплення заручників.

Також ОСОБА_5 перебуває на профілактичному обліку установи, як схильний до самогубства згідно протоколу №2 від 10.01.2022 року.

За постановою начальника установи від 07.04.2022 року ОСОБА_5 був переведений для подальшого відбування покарання до дільниці посиленого контролю при державній установі «Вознесенська виправна колонія (№ 72)». У майстерні установи не працевлаштований.

У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, спілкується з обмеженим колом засуджених, які мають негативну спрямованість.

У відношенні до представників адміністрації установи намагається бути ввічливим та коректним, грубих висловів в їх бік не допускає. Потребує контролю з боку адміністрації установи.

Згідно ст.123 КВК України ОСОБА_5 приймає активну участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі «Фізкультура та спорт» та «Духовне відродження» .

Постійно дотримується правил особистої гігієни, стежить за своїм зовнішнім виглядом, охайний, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку.

Підтримує зв`язок з рідними шляхом листування та отримує від них посилки та передачі.

З засудженим проведено оцінку ризику вчинення повторного злочину ризик вчинення повторного злочину «середній».

Згідно з довідкою про заохочення і стягнення ОСОБА_5 протягом усього строку відбування покарання жодного заохочення не мав.

Натомість стосовно нього було застосовано 181 стягнення за порушення правил внутрішнього розпорядку установ відбування покарань, в тому числі за зберігання заборонених речей, відсутність на перевірці, не виконання команди підйом, самовільне залишення локальної дільниці, відмова від чергування, невиконання вимог адміністрації, порушення розпорядку дня, спроби членоушкодження та суїциду.

Із 181 стягнення 18 стягнень є діючими та застосовані стосовно засудженого ОСОБА_5 у період часу з 08.02.2023 року по 23.03.2023 року. Даних про оскарження стягнень засуджений не надав.

Вирішуючи клопотання засудженого, суд враховує що згідно із ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим строку покарання, передбаченого цією статтею.

Відповідно до положень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Таким чином, висновок суду про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися не лише на наявності умов, визначених ст.81 КК України в частині строків, які має відбути засуджений для застосування такої пільги, а й на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому та вказують саме на виправлення засудженого.

Як вбачається із матеріалів особової справи та матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_5 у ВК 72 не працевлаштований, даних про те, що він залучався до соціально-корисних робіт в даній установі чи в інших установах відбування покарання матеріали особової справи засудженого та характеристика - не містять.

Характеризується засуджений в ВК 72 негативно. Протягом періоду відбуття покарання в ВК 72 ОСОБА_5 має 181 стягнення, заохочень не мав взагалі. Зараз має ряд не знятих і непогашених стягнень.

Окрім того матеріали провадження, зокрема й дані вироку, на підстав якого він відбуває покарання, свідчать про те, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та покарання йому призначено за сукупністю злочинів та сукупністю вироків.

Таким чином, дані про особу засудженого ОСОБА_5 та його поведінку за період відбування не свідчать про доведення його виправлення та наявність всіх визначених ст.81 КК України підстав для застосування умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.372, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженогоОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1