КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2023 року та ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2023 задоволено клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , та накладено арешт на земельні ділянки із кадастровими номерами: :03:006:0133, :03:006:5004, :03:006:5018, :03:006:2006, :03:006:5040, :03:006:5007, :01:054:5017, :03:006:5012, :03:006:5071, :03:006:5005. :03:006:5040, що знаходяться на території «Урочища Ярового», із забороною відповідним державним органам, реєстраторам та органам нотаріату вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, зміною, реєстрацією (перереєстрацією), поділом (об`єднанням), заставою або іншого виду зміни власників земельних ділянок із кадастровими номерами: :03:006:0133, :03:006:5004, :03:006:5018, :03:006:2006, :03:006:5040, :03:006:5007, :01:054:5017, :03:006:5012, ___________________________________________________________________________

Справа № 369/4162/23 Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3599/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

:03:006:5071, :03:006:5005, :03:006:5040, що знаходяться на території «Урочища Ярового», а також із забороною відповідним державним органам, установам вчиняти будь-які дії, пов`язані із виготовлення чи надання погоджувальної та дозвільної документації на забудову земельних ділянок із кадастровими номерами: :03:006:0133, :03:006:5004, :03:006:5018, :03:006:2006, :03:006:5040, :03:006:5007, :01:054:5017, :03:006:5012, :03:006:5071, :03:006:5005. :03:006:5040, що знаходяться на території «Урочища Ярового».

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2023 виправлено описки у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2023, та зазначено кадастровий номер земельної ділянки з невірно зазначеного «:03:006:2006» на вірний номер «:03:006:5006» та кадастровий номер земельної ділянки з не вірного номеру «:03:006:5007» на вірний номер «:01:053:5007»

Не погоджуючись із зазначеними ухвалами, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами: :03:006:5018, :03:006:5006, із забороною відповідним державним органам, реєстраторам та органам нотаріату вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, зміною, реєстрацією (перереєстрацією), поділом (об`єднанням), заставою або іншого виду зміни власників зазначених земельних ділянок, а також із забороною відповідним державним органам, установам вчиняти будь-які дії, пов`язані із виготовлення чи надання погоджувальної та дозвільної документації на забудову раніше зазначених земельних ділянок, та відмовити у задоволенні клопотання прокурора у цій частині.

Посилаючись на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, захисник зазначав, що про наявність оскаржуваної ухвали він дізнався 21.05.2023 під час перевірки інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 22.05.2023 ОСОБА_7 та його захисник ознайомилися із оскаржуваною ухвалою та матеріалами клопотання. Відомостей про направлення копії ухвали слідчого судді матеріали судового провадження не містять.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

ОСОБА_7 є власником земельної ділянки із кадастровим номером :03:006:5006, площею 0,12 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , категорія земель - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224.

Останній придбав земельну ділянку у ОСОБА_9 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 03.07.2018, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за №1078, який зареєстрований в Бобрицькій сільській раді за №3458 від 05.03.2019.

Право власності ОСОБА_9 на зазначену земельну ділянку підтверджувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №800808 від 18.10.2012, виданим на підставі рішення Бобрицької сільської ради №433 від 09.08.2012, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.05.2018 №НВ-018, а також довідкою Бобрицької сільської ради від 30.05.2018 №139 про відсутність забудови на земельній ділянці.

Крім того, ОСОБА_7 є власником земельної ділянки із кадастровим номером :03:006:5018, площею 0,15 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , категорія земель - землі житлової та громадської забудови, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24.

Останній придбав земельну ділянку у ОСОБА_11 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 05.12.2015, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_12 та зареєстрований в реєстрі за №1463, який зареєстрований в Бобрицькій сільській раді за № 2036 від 30.05.2016.

Право власності ОСОБА_11 на зазначену земельну ділянку підтверджувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №317368 від 04.12.2012, виданим на підставі рішення Бобрицької сільської ради №484 від 01.11.2012, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.10.2015 №НВ-015, а також викопіюванням з генерального плану забудови с. Бобриця Києво-Святошинського району.

Прокурором не надано жодного доказу на підтвердження розміру та меж земельної ділянки кварталу 72 виділу 1 Ірпінського (Приміського) лісництва ДП «Київське лісове господарство», доказів права користування земельною ділянкою та доказів цільового використання названої земельної ділянки.

Апелянт звертав увагу на відповідь Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області від 11.05.2023 №29-10-0.3-4248/2-23, відповідно до якої перетин зовнішніх меж земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:5006 з іншими земельними ділянками відсутній, межі земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:5018 накладаються на суміжну земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:5005.

При цьому власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:5005 є ОСОБА_13 , проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок виконаний 03.02.2012, а державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі відбулася 23.09.2015.

Таким чином, земельні ділянки, які належать на праві власності ОСОБА_7 , не перетинаються і не накладаються на територію ботанічної пам`ятки місцевого значення «Урочище Ярове».

Як убачається із проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які долучені до листа ТОВ «Лідер Плюс» від 10.05.2023 № 23-05-10/11/23, спірні земельні ділянки на момент розробки проекту землеустрою рахуються як землі запасу чагарники в АДРЕСА_1 . Зазначена інформація також підтверджується довідкою Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області від 11.04.2012 №4581, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 23.05.2018, №НВ-023 від 24.04.2023 та №НВ-023 від 15.04.2023.

На переконання захисника, межі спірних земельних ділянок внесені до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою, тобто у встановленому законом порядку та у встановлений спосіб, обмеження у їх використанні відсутні.

Крім того, земельна ділянка лісового фонду кварталу 72 виділу 1 Ірнінського (Приміського) лісництва ДП «Київське лісове господарство» не зареєстрована у встановленому порядку, на неї не розроблена технічна документація, прокурором не долучено до клопотання державний акт на право постійного користування раніше зазначеною земельною ділянкою, відомості щодо даної земельної ділянки відсутні в Державному земельному кадастрі, а тому посилання прокурора на те, що земельні ділянки, які належать ОСОБА_7 , перетинаються і накладаються на територію ботанічної пам`ятки місцевого значення «Урочище Ярове», є помилковими.

Зазначені земельні ділянки не відносилися та не відносяться до земель лісового господарства або земель природно-заповідного фонду.

Також апелянт зазначав, що спірні земельні ділянки знаходяться у межах населеного пункту, зокрема відомості про межі населеного пункту с. Бобриця Київської області до Державного земельного кадастру не внесені, а тому Бобрицька сільська рада на законній підставі та у межах своїх повноважень, керуючись пунктом 12 перехідних положень Земельного кодексу України, розпоряджалася землями в межах даного населеного пункту, що свідчить про законність рішень №433 від 09.08.2012 та №484-15-V від 01.11.2012.

На момент прийняття рішення Бобрицькою сільською радою №433 від 09.08.2012 №484-15-V від 01.11.2012 діяв Закон України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» №1457-ІV від 05.02.2004, за приписами статті 8 якого до повноважень Кабінету Міністрів України відносилося здійснення визначення меж земельних ділянок, на яких розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї).

Посилання прокурора на те, що земельна ділянка лісового фонду кварталу 72 виділу 1 Ірпінського (Приміського) лісництва належить на праві постійного користування ДП «Київське лісове господарство», на думку апелянта, є безпідставними, оскільки за відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дане підприємство має організаційну форму - державне підприємство, засновником якого є держава в особі Державного агентства лісових ресурсів України, а Кабінет Міністрів України не приймав рішень про визначення меж земельних ділянок даного підприємства, що підтверджується листом Секретаріату Кабінету Міністрів України №11617/0/2-23 від 11.05.2023.

Також, відповідно до інформації наданої Київською обласною радою у листі №08-04/420-83 від 15.05.2023, з 2011 року і по момент надання відповіді Київською обласною радою не приймалося рішень щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних лісових ділянок у постійне користування ДП «Київське лісове господарство» та рішень щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування підприємства, аналогічну відповідь надано Київською обласною військовою адміністрацією у листі №366/31.01/31.02.01/2023 від 15.05.2023.

Твердження прокурора про незаконну порубку дерев вчинених у заповідниках або на територіях, об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах, а також про умисне знищення або пошкодження територій, взятих під охорону держави, та об`єктів природно-заповідного фонду щодо спірних земельних ділянок, є надуманими.

Органом досудового розслідування не надано доказів відповідності раніше зазначених земельних ділянок речовим доказам.

У доданих до клопотання слідчого матеріалах міститься постанова першого заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_14 від 17.03.2023 про призначення групи прокурорів та старшого прокурора групи, яка не підписана останнім, що свідчить про відсутність повноважень прокурора ОСОБА_5 на звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Долучена до клопотання копія рішення Київської обласної ради №097-05-VІІІ від 09.09.2021 «Про оголошення нововиявлених територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення на території Київської області» з додатками до нього хронологічно не відносяться до моменту прийняття рішень Бобрицької сільської ради №433 від 09.08.2012 та №484-15-V від 01.11.2012, а також не могло вплинути на них вплинути та вплинути на визначення меж спірних земельних ділянок.

Додані до клопотання прокурора копія листа ДП «Київське лісове господарство» №02-976 від 03.12.2021, копія карти та копія фотографії місцевості, без ідентифікації та відомостей, які можливо використати у цьому кримінальному провадженні, а тому в силу приписів ч. 1 ст. 85 КПК України є неналежними доказами.

Також є неналежним доказом копія протоколу огляду місця події від 17.03.2023, разом із копіями фотографій, які не містять жодних відомостей, які б стосувалися земельних ділянок з кадастровими номерами :03:006:5006, :03:006:5018.

Крім того, раніше зазначений протокол не містить вказівок на межі земельних ділянок, які оглядалися слідчим, не зазначено, які саме земельні ділянки оглядалися, слідчим не застосована геодезична апаратура, під час проведення огляду місця події, не залучено спеціаліста щодо землевпорядної справи, а також в протоколі відсутнє посилання на межові знаки.

Пояснення ОСОБА_15 від 17.03.2023 не містить відомостей, які б стосувалися спірних земельних ділянок, вони відібрані неуповноваженою на здійснення досудового розслідування особою, а також не є належною процесуальною дією - допитом свідка.

Постанова слідчого від 17.03.2023 про визнання майна речовими доказами не містить відомостей про визнання та приєднання до справи речового доказу, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:5006.

Крім того, на думку захисника, таке рішення слідчого щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:5018 не ґрунтується на тих матеріалах, які долучені прокурором до клопотання, посилання на будь-які інші докази постанова слідчого не містить.

Слідчий суддя безпідставно допустив до участі у розгляді клопотання про арешт майна прокурора ОСОБА_16 , який не має повноважень у даному кримінальному провадженні, з огляду на не підписану постанову від 17.03.2023 про призначення групи прокурорів та старшого прокурора групи.

Оскаржувана ухвала не містить обґрунтування взаємозв`язку спірних земельних ділянок із ботанічною пам`яткою місцевого значення та посилання на дослідження доказів. Вона за своїм змістом і структурою дублює зміст клопотання прокурора.

Прокурором не доведено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :03:006:5006, :03:006:5018 є доказами у розумінні ст. 98 КПК України.

Клопотання прокурора, всупереч вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, не містить документів, які підтверджують право власності на майно.

Слідчим суддею, всупереч вимог ч.ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, розглянуто клопотання прокурора без повідомлення та виклику власника майна ОСОБА_7 , не взявши до уваги те, що клопотання не містить належного обґрунтування такої необхідності.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності власника майна ОСОБА_7 та його захисника.

Дані про направлення учасникам судового провадження копії оскаржуваної ухвали, у справі відсутні.

Як зазначено апелянтом, та підтверджується даними наявної у справі розписки, із матеріалами судового провадження захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 ознайомився 22.05.2023, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана захисником 25.05.2023 в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала слідчого судді оскаржена в частині накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами: :03:006:5018, :03:006:5006, що знаходяться на території «Урочища Ярового», то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту вказаної земельної ділянки. Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інші земельні ділянки колегією суддів не перевіряється.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000041 від 16.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 246, ч. 1 ст. 252 КК України.

Згідно даних клопотання, відповідно до звернення депутата Київської обласної ради ОСОБА_17 встановлено, що невстановлені особи здійснюють незаконну порубку дерев на території природно-заповідного фонду.

Органом досудового розслідування встановлено, що рішенням Київської обласної ради про оголошення нововиявлених територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення на території Київської області» №097-05-VIII від 09.09.2021 оголошено об`єкт природно-заповідного фонду, ботанічну пам`ятку природи місцевого значення «Урочище Ярове». Територія пам`ятки віднесена до виділу 1 кварталу 72 Приміського лісництва ДП «Київське лісове господарство» (лісокористувач).

Крім того, рішенням Київської обласної ради «Про внесення змін до рішення Київської обласної ради VIII скликання від 09.09.2021 №O97-O5-V1I1 «Про оголошення нововиявлених територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення на території Київської області» №404-14-VІІІ від 15.11.2022 навколо пам`ятки природи місцевого значення «Урочище Ярове» встановлено охоронну зону в 25 метрів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», пам`ятками природи оголошуються окремі унікальні природні утворення, що мають особливе природоохоронне, наукове, естетичне, пізнавальне і культурне значення, з метою збереження їх у природному стані.

Оголошення пам`яток природи проводиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.

Згідно з ст. 28 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території пам`яток природи забороняється суцільні, поступові, лісовідновні та прохідні рубки, видалення захаращеності, полювання та будь-яка інша діяльність, що загрожує збереженню або призводить до деградації чи зміни первісного їх стану.

На території пралісових пам`яток природи забороняються всі види рубок, у тому числі санітарні рубки формування і оздоровлення лісів та видалення захаращеності (крім догляду за лінійними об`єктами та вирубування окремих дерев під час гасіння пожежі), будівництво споруд, прокладання шляхів, лінійних та інших об`єктів транспорту і зв`язку, випасання худоби, промислова заготівля недеревинних лісових продуктів, проїзд транспортних засобів (крім доріг загального користування та транспортних засобів оперативних і спеціальних служб).

Навколо пралісових пам`яток природи установлюються охоронні зони завширшки не менше подвійної висоти деревостану пралісу, в яких забороняються будь-які суцільні, у тому числі санітарні, а також поступові рубки.

Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених пам`ятками природи, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Визначення належності територій до пралісових пам`яток природи здійснюється за спеціальною методикою, яка розробляється і затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до даних публічної кадастрової карти, фактично на територію ботанічної пам`ятки місцевого значення «Урочище Ярове» накладено земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:006:0133, :03:006:5004, :03:006:5018, :03:006:2006, :03:006:5040, :03:006:5007, :01:054:5017, :03:006:5012, :03:006:5071, :03:006:5005.

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:006:5040 знаходиться в центрі пам`ятки природи «Урочище Ярове». На сьогоднішній день, на вказаній земельній ділянці ведуться роботи по вирубці дерев, кущів та інших рослин, які охороняються законом, а також пошкоджено верхній шар землі.

Вказані земельні ділянки відносяться до лісового фонду, а тому є державною власністю і були незаконно оформлені та передані фізичним особам.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельних ділянок із кадастровими номерами кадастровими номерами: :03:006:5018, :03:006:5006, являється ОСОБА_7 .

Постановою слідчого слідчого відділу Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_18 від 17.03.2023 вищевказані земельні ділянки, у тому числі із кадастровими номерами: :03:006:5018, :03:006:2006, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000041 від 16.03.2023.

24.03.2023 прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області із клопотанням, в якому просив накласти арешт на земельні ділянки, серед яких земельні ділянки із кадастровими номерами: :03:006:5018, :03:006:2006, що знаходяться на території «Урочища Ярового», із забороною відповідним державним органам, реєстраторам та органам нотаріату вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, зміною, реєстрацією (перереєстрацією), поділом (об`єднанням), заставою або іншого виду зміни власників зазначених земельних ділянок, а також із забороною відповідним державним органам, установам вчиняти будь-які дії, пов`язані із виготовлення чи надання погоджувальної та дозвільної документації на забудову зазначених земельних ділянок.

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2023 задоволено клопотання прокурора, та накладено арешт на земельні ділянки із кадастровими номерами: :03:006:0133, :03:006:5004, :03:006:5018, :03:006:2006, :03:006:5040, :03:006:5007, :01:054:5017, :03:006:5012, :03:006:5071, :03:006:5005. :03:006:5040, що знаходяться на території «Урочища Ярового», із забороною відповідним державним органам, реєстраторам та органам нотаріату вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням, зміною, реєстрацією (перереєстрацією), поділом (об`єднанням), заставою або іншого виду зміни власників земельних ділянок із кадастровими номерами: :03:006:0133, :03:006:5004, :03:006:5018, :03:006:2006, :03:006:5040, :03:006:5007, :01:054:5017, :03:006:5012, :03:006:5071, :03:006:5005, :03:006:5040, що знаходяться на території «Урочища Ярового», а також із забороною відповідним державним органам, установам вчиняти будь-які дії, пов`язані із виготовлення чи надання погоджувальної та дозвільної документації на забудову земельних ділянок із кадастровими номерами: :03:006:0133, :03:006:5004, :03:006:5018, :03:006:2006, :03:006:5040, :03:006:5007, :01:054:5017, :03:006:5012, :03:006:5071, :03:006:5005. :03:006:5040, що знаходяться на території «Урочища Ярового».

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2023 виправлено описки у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2023, та зазначено кадастровий номер земельної ділянки з невірно зазначеного «:03:006:2006» на вірний номер «:03:006:5006» та кадастровий номер земельної ділянки з не вірного номеру «:03:006:5007» на вірний номер «:01:053:5007»

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на земельні ділянки із кадастровими номерами: :03:006:5018, :03:006:5006, що знаходяться на території «Урочища Ярового», з тих підстав, що вказані земельні ділянки у встановленому законом порядку визнані речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000041 від 16.03.2023, та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначені земельні ділянки, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна призвести до його використання, перетворення, передачі чи відчуження

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, встановивши допущення слідчим суддею в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2023 описок при зазначенні цифри у кадастрових номерах двох земельних ділянок, слідчий суддя задовольнив клопотання прокурора та постановив ухвалу про виправлення таких описок.

При цьому, доводів на обгрунтування невідповідності ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2023 про виправлення описок, вимогам КПК України, апеляційна скарга захисника не містить.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого суддя про накладення арешту на майно ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді про арешт майна відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Твердження захисника про те, що земельні ділянки належить ОСОБА_7 на законних підставах та придбані на підставі договорів купівлі-продажу у ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , на даному етапі досудового розслідування не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на відсутність доказів на підтвердження розміру та меж земельної ділянки кварталу 72 виділу 1 Ірпінського (Приміського) лісництва ДП «Київське лісове господарство», доказів права користування та цільового використання зазначеної земельної ділянки, а також те, що земельні ділянки, які належать ОСОБА_7 , не перетинаються і не накладаються на територію ботанічної пам`ятки місцевого значення «Урочище Ярове», не відносилися та не відносяться до земель лісового господарства або земель природно-заповідного фонду, доводи прор законність рішень Бобрицької сільської ради № 433 від 09.08.2023 та № 484-15-V від 01.11.2012, хронологічна невідповідність даних рішень із рішенням Київської обласної ради № О97-05-VІІІ від 09.09.2021 «Про оголошення нововиявлених територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та території Київської області» та до додатку до нього, неналежність долучених до клопотання прокурора доказів, зокрема копії листа ДП «Київське лісове господарство» №02-976 від 03.12.2021, копії карти та копії фотографій місцевості, копії протоколу огляду місця події від 17.03.2023, разом із копіями фотографій, пояснення ОСОБА_15 від 17.03.2023, є передчасними.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність відповідності земельних ділянок речовим доказам в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що земельні ділянки із кадастровими номерами: :03:006:5018, :03:006:5006 можуть бути об`єктом кримінально протиправних дій, а отже дане майно відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Підстави вважати постанову слідчого слідчого відділу Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_18 від 17.03.2023 про визнання земельних ділянок речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000041, такою, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, у колегії суддів відсутні, а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними.

Посилання апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні повноважень у прокурора ОСОБА_5 на звернення із клопотанням про арешт майна, та повноважень прокурора ОСОБА_16 , на прийняття участі у судовому засіданні під час розгляду зазначеного клопотання, ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки, як убачається із витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000041, зазначені прокурори здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим суддею, в порушення вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, не повідомлено власника майна про розгляд клопотання прокурора, не є безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді, оскільки, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2023, із виправленими описками згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2023, необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2023 року, із виправленими описками згідно ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3