Справа № 570/4738/23
Провадження № 1-кп/570/393/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретара ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0001047 від 30.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з підстав, передбачених пунктом 3-1 частини першої статті 284 КПК України,

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду Рівненської області надійшло клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001047 від 30.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу відділення поліції № 1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001047 від 30.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.06.2017 в ході проведення санкціонованого обшуку по кримінальному провадженню №0000084 від 16.08.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України за місцем проживання ОСОБА_4 , 1977 р.н., жителя АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено каміння, зовні схоже на бурштин-сирець вагою 5848 грам.

ОСОБА_4 жодні документи про походження та право власності на бурштин надані не були, питання про повернення вилученого майна не піднімалось та скарги на повернення майна ні до прокуратури, ні до слідчого судді з моменту вилучення 2017 року по даний час не надходили.

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що 30 червня о 07:30 год. поштою через секретаря з ГУНП в Рівненській області надійшов рапорт слідчого СУ ГУНП в Рівненській області - ОСОБА_5 , про те, що 29.06.2017 в ході проведення санкціонованого обшуку по кримінальному провадженню №0000084 від 16.08.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України за місцем проживання ОСОБА_4 , 1977 р.н., жителя АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено каміння, зовні схоже на бурштин-сирець вагою 5848 грам.

З клопотання слідчого ОСОБА_5 від 29 травня 2017 року, поданого в межах кримінального провадження №0000084 від 16.08.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України вбачається, що слідчому вже відомо власника бурштину - ОСОБА_4 , 1977 р.н., житель АДРЕСА_1 , відомо про те, що він зберігає бурштин за місцем свого проживання і внаслідок володіння цією інформацією слідча просить провести обшук житла згаданої конкретної особи.

З матеріалів кримінального провадження, наданих суду, не можливо встановити, якім чином бурштин-сирець, якій був вилучений під час зазначеного обшуку 28.06.2017 року у кримінальному провадженні №0000084 стає предметом розслідування кримінального провадження №0001047. Суду лише повідомляється прокурором, що "за даним фактом" 30.06.2017 до ЄРДР внесено відомості та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, номер провадження №0001047.

Клопотання прокурора також містить відомості, що у ході досудового розслідування 03.07.2017 ухвалою слідчого суддді Рівненського районного суду Рівненської області на каміння зовні схоже на бурштин-сирець, яке було упаковано в спецпакет № 0002215 загальною вагою становить 5848 грам. Було накладено арешт. Від дачі пояснення щодо походження виявленого та вилученого в ході обшуку каміння зовні схожого на бурштин-сирець ОСОБА_4 відмовився пославшись, що він раніше надавав вичерпну інформацію працівникам поліції. У той же час в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які пояснення ОСОБА_4 .

Згідно висновку експерта Волинського НДЕКЦ №СЕ-19/103-21/3432-ГМ від 30.09.2021 надані на дослідження об`єкти є бурштином у сировині. Наданий на дослідження бурштин належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення. Досліджуваний бурштин належить до каміння природного походження. Загальна маса досліджуваного бурштину станом на момент проведення дослідження становить 5749,83 г (5,74983 кг).

Прокурор у клопотанні зазначає, що враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.198 КК України, є нетяжким злочином, строк притягнення до кримінальної відповідальності за який, відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, становить 5 років, а з моменту його вчинення минуло понад 5 років, повідомлення про підозру жодній особі не вручалося, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із чим прокурор звернулась до суду із вказаним клопотанням. Окрім того прокурор ставить питання вирішення подальшої долі речового доказу - бурштину вагою 5749,83 г в межах кримінального провадження №0001047, хоча вилучений був речовий доказ в межах кримінального провадження №0000084. Жодних процесуальних документів про об`єднання даних кримінальних проваджень або інші процесуальні підстави переходу речового докізу з одного кримінального провадження у інше - суду не представлено і у клопотання прокурором не наведено.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив закрити вказане кримінальне провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши клопотання та додані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів кримінального провадження №0001047 вбачається, що бурштин-сирець вагою 5848 грам було вилучено у громадянина ОСОБА_4 в ході проведення санкціонованого обшуку по кримінальному провадженню №0000084 від 16.08.2016, Однак передати в дохід держави прокурор просить, вилучивши вказані речові докази з кримінального провадження №0001047 від 30.06.2017

Оскільки докази були здобуті в результаті проведення слідчих дій в одному кримінальному провадженні, це унеможливлює подальше їх використання в іншому провадженні та є безумовною підставою для визнання таких доказів недопустимими. Такий висновок зробив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі №127/25394/18. Верховний суд у згаданій справі нагадав, що згідно з приписами Кримінального процесуального кодексу недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому суд зобов`язаний визнати порушеннями, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов. Перевіркою матеріалів провадження було встановлено, що у кримінальному провадженні щодо однієї особи в основу її обвинувачення було покладено докази, здобуті в результаті проведення слідчих дій під час досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні. При цьому провадження не об`єднувалися та не виділялися. Судді зауважили, що це, по-перше, унеможливлює подальше використання таких доказів в кримінальному провадженні, а, по-друге, є безумовною підставою для визнання їх недопустимими. Також зауважили, що якщо «базові докази» були отримані з грубим порушенням КПК і визнані судом недопустимими, то всі інші докази, які є похідними від них, є також недопустимими.

Згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, на який посилається прокурор звертаючись до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Тобто, за змістом вказаної норми, з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, може бути закрито кримінальне провадження лише у тому разі коли буде встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинено, але з моменту його вчинення спливли строки притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, а під час проведення досудового розслідування не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому суд вправі констатувати факт не встановлення органом досудового розслідування особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, лише після з`ясування питання про виконання органом досудового розслідування усіх необхідних дій для всебічного, повного та об`єктивного розслідування.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень статті 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Разом із тим, при проведенні досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні зазначені вимоги процесуального закону щодо повного та об`єктивного досудового розслідування слідчим та прокурором не виконані.

Суд констатує, що досудове розслідування вказаного кримінального провадження фактично не здійснювалося. Належні та ефективні заходи спрямовані на розкриття вказаного злочину не були здійснені.

Отже, посилання прокурора з приводу того, що у ході досудового розслідування не було встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, є нелогічними, оскільки у ході досудового розслідування є встановленим факт того, що бурштин-сирець було виявлено саме у громадянина ОСОБА_4 .

Також в контексті неефективно проведеного досудового розслідування, до посилання прокурора як на підставу закриття провадження не встановлення особи, на ті обставини, що ОСОБА_4 не пред`явлено підозру, оскільки не здобуто достатніх доказів вчинення кримінального правопорушення, а тому суб`єкта злочину не встановлено, суд відноситься критично. У такому випадку правовою підставою відсутності початку чи подальшого кримінального переслідування особи є відсутність в діях особи ознак складу кримінального правопорушення.

Суд наголошує, що не встановлення події та складу кримінального правопорушення є підставою для закриття слідчим або прокурором кримінального провадження на підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі "Євген Петренко проти України" (заява N 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 "…для того, щоб розслідування могло вважатися "ефективним", воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості".

Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини "Юрій Іларіонович Щокін проти України" від 03.10.2013 року, заява N 4299/03 "…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (вищезгадані рішення у справах "Начова та інші проти Болгарії" (Natchova et autres c. Bulgarie), пункт 113, та "Рамсахай та інші проти Нідерландів" (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), пункт 324).

Тобто, з викладеного вбачається, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленогост. 92 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження №0001047 від 30.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст.92, 110 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, у встановлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватись лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Так, згідно п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 та абз. 4 ч. 4 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 частини першої цієї статті. Закриття кримінального провадження з підстави передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п. 3-1 ч. 1 цієї статті, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, а також те, що органом досудового розслідування не вжито усіх заходів для встановлення особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, тому клопотання прокурора є передчасним і не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, а тому у закритті кримінального провадження № 0001320 від 08.04.2020 року на підставі п. 3-1 ч. 1 ст.284 КПК України слід відмовити.

Відсутність у матеріалах кримінального провадження даних про те, яким чином бурштин, визнаний речовим доказом у кримінальному провадженню №0000084 від 16.08.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, стає предметом розгляду кримінального провадження № 0001047 від 30.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, не дозволяє суду прийняти рішення про долю речового доказу у даному кримінальному провадженні щодо речового доказу з іншого кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 284-288, 314 КПК України, ст.ст. 5, 12, 49 КК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0001047 від 30.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з підстав, передбачених пунктом 3-1 частини першої статті 284 КПК України, відмовити.

В задоволенні клопотання про передачу у власність держави в особі Державного сховища дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України (04119, місто Київ, вул. Дегтярівська, будинок 38-44, ) речові докази у кримінальному провадженні №0001047 від 30.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, у вигляді бурштину загальною вагою 5749,83 г (5,74983 кг) за ринковою вартість 66 673,48 грн (Шістдесят шість тисяч шістсот сімдесят три гривні 48 копійок) без ПДВ, вилучені 29.06.2017 в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Кримінальне провадження № 0001047 від 30.06.2017 повернути до Рівненської окружної прокуратури.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1