КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №362/1466/23 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2548/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2023 року, -

за участю:

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2023 року задоволено частково клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000097 від 02.02.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0073, площею 3,6949 га, яка розташована в межах с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області, яка належить ОСОБА_6 , шляхом заборони користування нею. В решті клопотання відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати оскаржувану ухвалу. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000097 від 02.02.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що в судове засідання власник земельної ділянки та його представник не викликались, при цьому клопотання прокурора про накладення арешту не містить ні прохання про розгляд клопотання про накладення арешту без участі (без повідомлення про виклик) власника майна, ні обґрунтування необхідності цього. Так само і ухвала слідчого судді не містить будь-яких фактичних даних, чому суд вирішив проводити розгляд клопотання без повідомлення власника майна.

Апелянт звертає увагу на невірне, некоректне формулювання заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема ухвалою суду постановлено накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0073, площею 3,6949 га, шляхом заборони користування нею. Однак арешт та заборона користування є різними засобами обтяження.

Також апелянт зазначає, що матеріали клопотання не містять достатніх доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_9 , який як зазначено в клопотанні здійснював розподіл ґрунту на земельній ділянці без вивозу ґрунту за межі земельної ділянки. Дані роботи були узгоджені з власницею земельної ділянки, оскільки судом достовірно встановлено, що йому підозра у вчиненні кримінального правопорушення за фактом ч. 2 ст. 239-1 КК України не повідомлялася та не вручалася, а відповідно і відсутній обвинувальний акт щодо обвинувачення такої особи.

Будь-яких фактичних даних заволодіння ґрунтовим покривом, тобто вивезення його за межі земельної ділянки, а також створення цим небезпеки в матеріалах справи немає.

Протокол допиту свідка ОСОБА_10 зазначив, що група невідомих осіб систематично вивозять з земельної ділянки чорнозем не можна визнати допустимим доказом, адже протокол допиту датовано 23.07.2021 року (а.с. 48), а ОСОБА_6 стала власницею земельної ділянки 04.10.2022.

Інших даних, які б вказували на заволодіння та вивезення ґрунтового покриву (поверхневого шару) матеріали справи не містять, а відтак відсутня об`єктивна сторона злочину.

Крім того апелянт вказує на те, що у власниці наявний розроблений «Робочий проект землеустрою щодо зняття та перенесення родючого шару ґрунту земельної ділянки». Окрім того ОСОБА_6 отримувала дозволи на проведення земляних та дорожніх робіт для огородження ділянки (відгородження її від траси 0-100706 обласного значення Васильків-Велика Бугаївка), влаштування заїзду та зовнішнього електропостачання тощо. Дані роботи не потребують прийняття їх в експлуатацію.

Наявність арешту спричиняє негативні наслідки від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, адже, по-перше, таке обтяження не дозволяє завершити заходи з перенесення та повернення (рекультивації) родючого шару ґрунту земельної ділянки, згідно Робочого проекту, що спричиняє збитки у вигляді простою оплатної орендованої техніки, та оплати простою задіяних водіїв, по друге, в матеріалах справи наявні документи (а.с. 19, 24-27), що свідчать те, що відповідно до рішення Васильківської міської ради від 02 грудня 2022 року № 12-14п/ч-VІІІ надано дозвіл на розробку детального плану території земельної ділянки. Даний детальний план знаходиться в стадії розробки з урахуванням ДБН та СЕО. Управління містобудування, архітектури та контролю за розвитком інфраструктури Васильківської міської ради повідомило, що після проходження відповідної процедури даний детальний план території забудови земельної ділянки буде розглянуто на сесії Васильківської міської ради. Наявність арешту земельної ділянки перешкоджатиме реалізації правомірних очікувань власника ділянки на реалізацію законних рішень органу місцевого самоврядування, яке є чинним та в судовому порядку не оскаржувалось.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена без виклику власника майна, копію ухвали ОСОБА_6 отримала 31.03.2023.

В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. З урахуванням думки представника власника майна, який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора, який належним чином був повідомлений про судове засідання, колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення власника майна ОСОБА_6 , вона не приймала участі під час розгляду клопотання про арешт майна, копію ухвали отримано 31.03.2023 року, іншої інформації матеріали справи не містять, а тому колегія суддів вважає, з урахуванням вище викладеного, за необхідне задовольнити вказане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, що 13.03.2023 року прокурор Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0073, площею 3,6949 га, яка розташована в межах с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області, яка згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №311531666 на праві власності належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу №363, виданого 04.10.2022 Приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу ОСОБА_11 , яка виступає як речовий доказ у кримінальному провадженні №0000097 від 02.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України з метою забезпечення збереження речових доказів, із забороною користування, відчуження та розпорядження цією земельною ділянкою, забороною проведення будівельних робіт, ведення на ній будь-якої діяльності будь-яким особам, із забороною проведення будь-яких реєстраційних дій по вказаному об`єкту нерухомості.

Клопотання мотивовано тим, що Слідчим відділенням відділу поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000097 від 02.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України.

Досудовим розслідуванням досліджуються обставини незаконного заволодіння (зняття та перенесення) ґрунтовим покривом (поверхневим шаром земель), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а також обставини проведення будівельних (підготовчих) робіт на території земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Встановлено, що 02.02.2023 близько 10:10 год. до ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області за координатами 50.1857793,30.3966453 в межах земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0073 група невстановлених осіб здійснює (зняття та перенесення) ґрунтового покриву (поверхневого шару ґрунту).

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 у своїх показах зазначила, що на початку січня 2023 їй стало відомо, що за адресою: с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області в межах земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0073 планується будівництво асфальтового заводу. З метою отримання інформації на предмет отримання власником земельної ділянки дозвільних документів на проведення будівельних робіт ОСОБА_12 звернулася до Васильківської міської ради. Так, у відповідь на її звернення представниками органів місцевого самоврядування було повідомлено, що станом на 27.01.2023 відповідно до рішення чотирнадцятої позачергової сесії восьмого скликання від 02 грудня 2022 року № 12-14п/ч-VIII надано дозвіл на розробку детального плану території земельної ділянки з кадастровим номером 0:05:005:0073 в с. Велика Бугаївка Васильківської територіальної громади Обухівського району Київської області. Даний детальний план знаходиться в стадії розробки з урахуванням ДБН та СЕО. Управління містобудування. архітектури та контролю за розвитком інфраструктури Васильківської міської ради повідомило, що після проходження відповідної процедури даний детальний план території забудови земельної ділянки буле розглянуто на сесії Васильківської міської ради. Крім того, повідомлено, що станом на 27.01.2023 управлінням містобудування архітектури та контролю за розвитком інфраструктури Васильківської міської ради будь-які узгоджувальні матеріали розробки ДПТ забудови земельної ділянки в с. Велика Бугаївка за кадастровим номером :05:005:0073 не надавалися, громадські слухання з врахуванням інтересів Великобугаївської територіальної громади не проводилось. Поряд з цим, повідомлено, що станом на 26.01.2023 управлінням містобудування, архітектури та контролю за розвитком інфраструктури Васильківської міської ради будь-які дозволи на проведення підготовчих та будівельних робіт, забудови земельної ділянки в с. Велика Бугаївка за кадастровим номером -05:005:0073 не надавались.

На сьогодні земельна ділянка яка має цільове призначення для сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :05:005:0073 огороджена будівельною огорожою без наявності будь яких дозвільних документів, що було встановлено при виїзді поліції за заявою громади села Велика Бугаївка. На території будівельного майданчику, починаючи з жовтня 2022 року по нині, ведуться земляні роботи, працює будівельна техніка, знімається родючий шар ґрунту. Все це дає підстави вважати, що відбувається незаконне будівництво.

Опитаний ОСОБА_9 під час дачі пояснень повідомив, що 02.02.2023 він здійснював розподіл ґрунту на земельній ділянці з кадастровим номером -05:005:0073 без вивозу ґрунту за межі земельної ділянки. Дані роботи були узгоджені з власницею земельної ділянки ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування є підстави вважати, що група невстановлених осіб, нехтуючи положеннями Земельного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Цивільним кодексом України, постановою КМУ від 13.04.2011 №466, здійснюють будівельні (підготовчі) будівельні роботи на земельній ділянці всупереч визначеного цільового призначення.

Переміщення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) в межах однієї і тієї самої земельної ділянки, призначеної для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва та будівництва індивідуальних гаражів, здійснюється без розроблення робочого проекту землеустрою.

Зняття та перенесення ґрунтового покриву власником або землекористувачем без робочого проекту, так само, як і порушення порядку зняття, використання та збереження родючого шару ґрунту, не зважаючи на обсяг заподіяної земельній ділянці шкоди, тягне відповідну юридичну відповідальність (зокрема адміністративну, цивільну та кримінальну).

Робочий проект землеустрою щодо зняття та перенесення родючого шару ґрунту не складається у випадках, якщо переміщення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) здійснюється в межах однієї і тієї самої земельної ділянки, наданої для ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва або будівництва індивідуальних гаражів, а також в інших випадках, визначених законом.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 , який являється місцевим мешканцем с. Велика Бугаївка у своїх показах зазначив, що з початку січня 2023 група невідомих осіб за допомогою вантажного транспортного засобу марки «Man» в невідомому напрямку, вивозять з земельної ділянки з кадастровим номером -05:005:0073 чорнозем. Вказані дії вчиняються систематично.

Вказане дає підстави вважати, що група невстановлених осіб, нехтуючи положеннями Земельного кодексу України, здійснюють зняття та подальше перенесення (перевезення) поверхневого шару ґрунту у невідомому напрямку, з метою особистого збагачення, таким чином завдається майнова шкода Державі.

За наявності підстав, передбачених ч. 3 ст. 233 КПК України 02.02.2023 у період часу з 13:18 год. по 14:00 год. проведено огляд на території земельної ділянки за адресою: с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області в межах земельної ділянки з кадастровим номером :05:005:0073 за координатами 50.1857793,30.3966453 в ході якого було виявлено зняття поверхневого шару ґрунту на частині земельної ділянки, розміром близько 20х15 м., глибиною, близько від 1 м. до 1 м. 20 см. Крім того було виявлено насип ґрунтового покриву з місця його зняття. Поряд з цим в ході огляду було виявлено:

п. 1 - Екскаватор марки «CAT», модель 320B L, с.н. НОМЕР_1 , без реєстраційного номеру, з ознаками пошкодження переднього та заднього скла кабіни;

п. 2 - Екскаватор марки «JCB», модель 4CX (14H2WM), с.н. SB320/40345U1045920, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без видимих ознак пошкодження.

Земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0073, площею 3,6949 га, яка розташовується в межах с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №311531666 на праві власності належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу №363, виданого 04.10.2022 Приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу ОСОБА_11 .

Земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0073, площею 3,6949 га, яка розташована в межах с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема відомості про факт незаконного заволодіння ґрунтовим покривом (поверхневим шаром) земель за попередньою змовою групою осіб, адже на зазначеній земельній ділянці розташовується великогабаритна техніка, насипи ґрунту, а також безпосереднє місце зняття поверхневого шару ґрунту, що було зафіксовано під час огляду місця події.

Разом з тим, земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0073, яка розташована в межах с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області також містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки її власник (користувач), нехтуючи положеннями Земельного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Цивільного кодексу України, постановою КМУ від 13.04.2011 №466, здійснюють будівельні (підготовчі) будівельні роботи на земельній ділянці всупереч визначеного цільового призначення та без отримання відповідних дозвільних документів та повідомлення відповідних органів, які здійснюють контроль в сфері організації підготовчих та будівельних робіт.

На земельній ділянці з кадастровим номером :05:005:0073, яка розташована в межах с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області, внаслідок зняття та перенесення ґрунту утворилися глибокі порожнини, та містяться насипи ґрунту, що дає підстави вважати, що на зазначеній земельній ділянці збереглися сліди кримінального правопорушення.

Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0073, яка розташована в межах с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області зберегла на собі сліди кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, у зв`язку чим можна прийти до висновку про її відповідність критеріям речових доказів, визначених у статті 98 КПК України.

У зв`язку з цим, постановою слідчого від 10.03.2023 зазначену земельну ділянку було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Підставою для арешту майна, щодо якого заявляється клопотання та його метою є відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України забезпечення збереження речових доказів.

В органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що у разі не накладення арешту на зазначене майно існує загроза використання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження, зокрема, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що в свою чергу свідчить про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

15.03.2023 ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області задоволено частково вказане клопотання прокурора та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0073, площею 3,6949 га, яка розташована в межах с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області, яка належить ОСОБА_6 , шляхом заборони користування нею. В решті клопотання відмовлено за необґрунтованістю.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000097 від 02.02.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України, слідчий суддя з огляду на викладені у клопотанні обставини, встановив, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а не накладення арешту може призвести до його пошкодження, перетворення, псування, тому з метою збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність його збереження як речового доказу та запобігання спробам його пошкодження, перетворення, псування, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно шляхом заборони користування ним.

При вирішенні питання про арешт майна, виходячи з вимог п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя має враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. У даному кримінальному провадженні завданням є збереження саме ґрунтового покрову земельної ділянки, а ризиком перетворення речового доказу, тому саме такий спосіб арешту як заборона користування земельною ділянкою забезпечить її збереження. А запропоновані прокурором способи обмеження як заборона відчуження та розпоряджання не відповідає завданню арешту саме у цьому кримінальному провадженні.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, вислухано доводи прокурора, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянтів обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, а саме на земельну ділянку з кадастровим номером :05:005:0073, площею 3,6949 га, яка розташована в межах с. Велика Бугаївка Обухівського району Київської області, належить ОСОБА_6 ,з тих підстав, що вона у встановленому законом порядку визнана речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, з урахуванням обставин кримінального провадження №0000097 від 02.02.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні на даний час з урахуванням обставин кримінального провадження №0000097 від 02.02.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України є всі підстави вважати, що зазначена вище земельна ділянка відповідає ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що згідно з частиною третьою статті 170 КПК України дає підстави для її арешту, як речового доказу з метою збереження, а тому слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

Доводи апеляційної скарги щодо не повідомлення про розгляд клопотання про арешт майна, а тому судом порушено вимоги ст. 172 КПК України, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. При цьому в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя зазначив про те, що власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України. Крім того не повідомлення про розгляд клопотання про арешт майна може бути підставою для звернення до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

Слідчим суддею встановлено, що вказане майно, а саме земельна ділянка з кадастровим номером :05:005:0073, площею 3,6949 га за матеріалами клопотання прокурора має безпосереднє відношення до обставин кримінального провадження №0000097 від 02.02.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Твердження апелянта про те, що протокол допиту свідка ОСОБА_10 де він зазначив, що з група невідомих осіб систематично вивозять з земельної ділянки чорнозем не можна визнати допустимим доказом, адже протокол допиту датовано 23.07.2021 року (а.с. 48), а ОСОБА_6 стала власницею земельної ділянки 04.10.2022, також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з того, що колегією суддів встановлено, що в даному протоколі (а.с.48-49) свідок ОСОБА_10 зазначає про події, які відбулися в грудні 2022 та січні 2023 року, а тому твердження апелянта, що протокол датований 23.07.2021 є опискою (а.с.48-49).

Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4