Справа №320/6160/17
Провадження №1-і/333/131/23
УХВАЛА

Іменем України

09 серпня2023 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання у кримінальному провадженні №0002335 від 17.05.2017 року прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Фрунзівка Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.9.ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, визначено підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за Комунарським районним судом м. Запоріжжя.

04.08.2023 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від прокурора начальника Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України.

Клопотання прокурора обґрунтоване таким.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що 17.05.2017 року, приблизно 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, будучи особою, раніше судимою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, судимість за вчинення якого не знята і не погашена у встановленому законом порядку, через хвіртку, незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке є сховищем, де підшукував та готував до подальшого викрадення майно ОСОБА_7 , яка є особою похилого віку, а саме:

- металевий лист розміром 101х25х0.1 см, вартістю 70 грн.;

- металевий лист розміром 70х36х0,3 см, вартістю 52 грн.;

- металевий лист розміром 114х36х0.3 см, вартістю 80 грн., а всього майна на загальну суму 202 грн., однак не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, через те, що його злочинні дії були виявлені потерпілою ОСОБА_7 .

Крім того, 17.05.2017, приблизно о 03 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи з метою приховати інший злочин - замах на таємне викрадення майна ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , переслідуючи потерпілу ОСОБА_7 , проник у приміщення будинку АДРЕСА_2 , де, наявним у нього при собі металевим кутиком, наніс не менше 8 ударів по голові потерпілої ОСОБА_7 , яка є особою похилого віку, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вбивство ОСОБА_7 наніс їй множину ударів в область обличчя, тулубу та кінцівок, після чого, продовжуючи свої дії, направлені на вбивство ОСОБА_7 , ліктьовим згином правої руки, схопив її за шию та, із застосуванням фізичної сили, стиснув.

Своїми діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді:

- синців, саден обличчя, синців лівого надпліччя, спини, правого плеча та лівої гомілки, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи №246 від 12.07.2017, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

- закритої черепно-мозкової травми, що виразилась обмеженими крововиливами під м`якими мозковими оболонками тім`яних часток головного мозку, множинними забійними ранами (в кількості 8) волосистої частини голови, поверхневих пошкоджень у вигляді ділянок вдавлення зовнішньої кісткової пластинки на правій тім`яній кістці, крововиливів в м`яких тканинах тім`яних областей; повних поперечних переломів 4,5 ребер праворуч по кологрудинній лінії з крововиливами в оточуючі м`які тканини, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи №246 від 12.07.2017, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості;

- повних поперечних переломів верхніх рогів щитоподібного хряща, неповних переломів великих рогів під`язикової кістки, крововиливів в м`яких тканинах шиї, саден шкіри, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи №246 від 12.07.2017, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження в момент заподіяння,

внаслідок ускладнення яких механічною асфіксією, настала смерть потерпілої ОСОБА_7 на місці події приблизно о 04 годині 00 хвилин того ж дня.

Тим самим, ОСОБА_5 умисно вбив ОСОБА_7 .

Одразу ж після вчинення умисного вбивства ОСОБА_7 , 17.05.2017, приблизно о 04 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з приміщення будинку ОСОБА_7 , яка є особою похилого віку, за адресою: АДРЕСА_2 , належне їй майно, а саме: мобільний телефон Nokia 1280 в корпусі чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , вартістю 150 гривень; обручку із золота 585 проби, вагою 2,04 грами, вартістю 1122,07 гривень, а також грошові кошти в купюрах НБУ в сумі 6700 гривень, тим самим, заподіяв потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 7972,07 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, що кваліфікується як кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі, вчиненому з метою приховання вчиненого злочину, що кваліфікується як кримінальне правопорушення, передбачене п.9 ч.2 ст. 115 КК України; у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, що кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення (злочин) зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002335 від 17 травня 2017 року та розслідувалося за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15 - ч.3 ст. 185, п.9 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 185 КК України.

Крім того, наприкінці квітня 2017 року, в денний час доби, знаходячись у лісосмузі, розташованій біля с. Новобогданівка, Мелітопольського району, Запорізької області, ОСОБА_5 , маючи умисел на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, шляхом привласнення знайденого, придбав три фрагменти корпусів вибухових пристроїв промислового виготовлення кумулятивних протитанкових гранат ПГ-7, які згідно з висновком експерта №6-230 від 22.06.2017 року містять вибухову речовину гексоген, здатну до вибухового перетворювання, після чого переніс вказані фрагменти корпусів з вибуховою речовиною за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжував їх зберігати без передбаченого законом дозволу до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції о 19 год. 15 хв. 27 травня 2017 року в ході проведення обшуку за вказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, що кваліфікується як кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

26.05.2017 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

29.05.2017 року ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У подальшому обвинувальні акти були скеровані до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2023 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 до 11.08.2023 року.

На теперішній час відповідно до встановленого судом порядку залишилося розглянути клопотання сторони захисту щодо призначення додаткових судових експертиз, після чого закінчити судових розгляд.

Провести зазначені процесуальні дії та закінчити судовий розгляд до спливу дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_5 не надається можливим через введений воєнний стан, тимчасовою окупацією м. Мелітополя.

Оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.9 ч.2 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, злочин вчинено під час умовно-дострокового звільнення, є достатні підстави вважати, що обвинувачений, з метою ухилення від покарання за вчинений ним злочин, буде переховуватися від суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, беручи до уваги, що обвинувачений на момент застосування запобіжного заходу не працював, за короткий проміжок часу вчинив цілий ряд тяжких та особливо тяжкий злочини, серед яких і корисливі, існує ризик того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, існують наступні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

07.08.2023 до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_4 . Вказав, що ОСОБА_5 перебуває під вартою з 27.05.2017 року, тобто більше 6 років без вироку суду. Останній не вчиняв вбивства, хоча перебував у місці подій. На місці подій залишилися відбитки пальців рук, які не належать ОСОБА_5 . Обвинувачений вказував на іншу особу, яка скоїла злочин. Судовий розгляд цього кримінального провадження фактично не відбувається, лише розглядаються клопотання про тримання під вартою відносно обвинуваченого. Тривале тримання під вартою особи не може бути виправдано наявністю жодного ризику. Наразі родичами обвинуваченого досягнуто домовленість з ОСОБА_8 , яка є власником будинку за адресою: АДРЕСА_4 про те, що вона не заперечує проти відбуття ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Вважає, що такий запобіжний захід цілком забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що матеріали кримінальних проваджень відносно ОСОБА_5 залишилися на тимчасово окупованій території у м. Мелітополі. Водночас, на цей час вживаються заходи до відновлення цих матеріалів: скеровано запити до учасників кримінального провадження та експертних установ, з метою встановлення наявних у них копій матеріалів, а також щодо місцезнаходження свідків. Частково отримано відповідь на запити, однак наявні на цей час матеріали не дозволяють звернутися з відповідним клопотанням про відновлення матеріалів кримінального провадження. Інші, більш м`які запобіжні заходи відносно ОСОБА_5 не забезпечать його процесуальну поведінку.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що ОСОБА_5 перебуває під вартою з 27.05.2017 року, тобто більше 6 років без вироку суду. Останній не вчиняв вбивства, хоча перебував у місці подій. На місці подій залишилися відбитки пальців рук, які не належать ОСОБА_5 . Обвинувачений вказував на іншу особу, яка скоїла злочин. Судовий розгляд цього кримінального провадження фактично не відбувається, лише розглядаються клопотання про тримання під вартою відносно обвинуваченого. Тривале тримання під вартою особи не може бути виправдано наявністю жодного ризику.

Дійсно у ОСОБА_5 відсутні родичі на підконтрольній Україні території, але з ним тримає зв`язок батько ОСОБА_9 , який перебуває у м. Мелітополі, сплачує за його послуги та у разі звільнення з-під арешту обвинуваченого надасть необхідні грошові кошти на певний час. У разі задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , яка є власником будинку за адресою: АДРЕСА_4 буде укладено договір оренди. Наразі захисником вже отримано кошти від батька обвинуваченого за перші 2 місяці оренди даного будинку.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що він тривалий час перебуває під вартою, зникли усі ризики, про які зазначив прокурор, потерпілу ОСОБА_7 він не вбивав, а разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 вони дійсно хотіли викрасти певні металеві вироби у вказаної потерпілої. Він лише фактично спостерігав за обстановкою біля будинку потерпілої, а що відбувалося всередині будинку, він не знає.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу із взяття під варту на більш м`який запобіжний захід домашній арешт, заслухавши доводи прокурора, думки обвинуваченого та його захисника, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч.4 ст. 176 ч.4 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

17.05.2017 року до ЄРДР були винесені відомості за п.9 ч.1 ст.115 КК України за фактом вбивства ОСОБА_7 (кримінальне правопорушення № 0002335).

18.05.2017 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.2 ст.185 КК України за фактом крадіжки у ОСОБА_7 (кримінальне правопорушення № 0002335-2).

23.08.2017 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України за фактом замаху на крадіжку у ОСОБА_7 (кримінальне правопорушення № 0002335-3).

27.05.2017 року до ЄРДР були винесені відомості за ч.1 ст.263 КК України за фактом зберігання вибухових речовин за місцем мешкання ОСОБА_5 (кримінальне правопорушення № 0002531).

26.05.2017 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

29.05.2017 року ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

23.08.2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002335 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185, п.9 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 185 КК України направлено до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області для розгляду по суті.

24.10.2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002531 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України направлено до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області для розгляду по суті.

У подальшому, суддями Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області запобіжний захід відносно ОСОБА_5 неодноразово продовжувався.

У зв`язку із виникненнями обставин, небезпечних для життя та здоров`я суддів, працівників апарату суду та відвідувачів суду в умовах воєнного стану, наказом голови суду від 09.03.2022 року №16 роботу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області призупинено до їх зникнення або усунення.

Після визначення підсудності вказаного кримінального провадження за Томаківським районним судом Дніпропетровської області та за Комунарським районним судом м. Запоріжжя суддями вказаних судів строк тримання під вартою ОСОБА_5 було продовжено.

Востаннє, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2023 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 було продовжено по 11.08.2023 року.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого; існують ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом враховано дані про особу обвинуваченого, обставини вчиненого кримінального правопорушення, проте, важливим є той факт, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою більше 6 років, на теперішній час кримінальне провадження вже півтора року як не розглядається у зв`язку з тим, що матеріали не були передані Комунарському районному суду м. Запоріжжя, у прокурора немає відомостей щодо того, чи збереглися взагалі матеріали кримінального провадження № 0000184 на окупованій території.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Між тим, на думку суду, прокурором в судовому засіданні не доведено, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи наявність домовленості з особою, яка надає згоду на проживання ОСОБА_5 у належному їй будинку, є недостатнім для запобігання зазначеного ризику.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно вимог діючого законодавства тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України (ст.183 КПК України).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011, зокрема в пункті 79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Також суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, суд приймає до уваги, що Комітет міністрів Ради Європи та Європейський комітет з питань запобігання катуванням чи нелюдському, або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню зазначають: відповідальним за велику кількість осіб, яких держава тримає під вартою, є загальний світогляд працівників правоохоронних і судових органів (Рішення ЄСПЧ «Сукачов проти України»). Європейські комітети рекомендують: зменшувати до мінімуму застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового слідства; якнайширше застосовувати альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи.

З наведених підстав, суд переконаний, що запобігти ризикам переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення можливо шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_4 , строком на два місяці, тобто до 09 жовтня 2023 року включно.

На думку суду, вказаний запобіжний захід, за умови належного контролю з боку органів поліції, буде достатньою гарантією для виконання обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 314-316, 371, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 -відмовити.

Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу із взяття під варту на більш м`який запобіжний захід домашній арешт задовольнити.

Змінити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт без використання електронних засобів контролю із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_4 , строком на два місяці, тобто до 09 жовтня 2023 року включно.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першим викликом;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-уникати спілкування зі свідками та потерпілими по даному кримінальному провадженню.

Обвинуваченого ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області негайно поставити на облік ОСОБА_5 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Визначити строк дії ухвали суду тривалістю до 09 жовтня 2023 року включно.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження для відома, начальнику слідчого ізолятора, де утримується обвинувачений та Відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя : ОСОБА_1