Справа № 752/7525/23
Провадження № 1-кс/752/5949/23
У Х В А Л А

15 серпня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання ОСОБА_3 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 подане у межах кримінального провадження №0000023 від 16.01.2023 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України про скасування арешту майна, подане в порядку ст.. 174 КПК України,

встановив:

адвокат ОСОБА_3 звернулася в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000023 від 16.01.2023 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, що був накладений ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва 28.06.2023 року у справі № 752/7525/23, на майно, вилучене під час проведення обшуку 23.06.2023 року а саме на транспортний засіб BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 .

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.06.2023 року у справі № 752/7525/23, клопотання задоволено та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 23.06.2023 року, а саме на транспортний засіб BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 .

Заявник зазначає про те, що у подальшому в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження відпала потреба, в зв`язку з його необгрунтованістю. Влсник арештованого транспортного засобу не є підозрюваною у кримінальному провадженні і в ході досудового розслідування не здобуто доказів, що вилучене майно було набуто у власність внаслідок вчинення злочину або є предметом злочину. Стверджував, що транспортний засіб BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 було придбано за грошові кошти, які мають законне джерело походження.

Адвокат ОСОБА_3 подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, просила задовольнити з підстав викладених у ньому.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином.

Слідчий СУ ГУНП у м. Києві просив розгляд клопотання здійснювати за його відсутності, у задоволені вимог відмовити.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим управління Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000023 від 16.01.2023 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.06.2023 року у справі № 752/7525/23, провадження № 1-кс/752/4947/23, клопотання задоволено та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 23.06.2023 року, а саме на транспортний засіб BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 .

Метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів.

В силу п. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до п.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В силу положень ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого. Їх захисника, чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", "Кушоглу проти Болгарії"). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

За змістом вказаної норми закону, а також положень ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

В силу положень ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

Як встановлено слідчим суддею ОСОБА_4 , яка є власником вилученого майна не є підозрюваною у данному кримінальному провадженні.

Органом досудового розслідування не надано доказів, що на момент розгляду клопотання вилучене під час проведення обшуку майно є предметом злочину або ж здобуто злочинним шляхом.

Також слідчому судді не надано доказів, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у данному кримінальному провадженні.

Подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження за відсутності відомостей, що будь-якій особі повідомлено про підозру у вчиненні кримінального првопорушення, а вилучені речі є доказом у кримінальному провадженні, призводять до порушення прав його власника, а також можуть призвести до пошкодження майна за умови відсутності належних умов його зберігання .

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність підстав для подальшого застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у зв`язку з чим воно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 174, 376, КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

клопотання ОСОБА_3 , яка діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 подане у межах кримінального провадження №0000023 від 16.01.2023 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України про скасування арешту майна, подане в порядку ст.. 174 КПК України, задвольнити.

Скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 28 червня 2023 року в рамках кримінального провадження № 0000023 від 16.01.2023 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а саме на транспортний засіб BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , vin: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1