Справа № 308/2676/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 та

захисниці обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатки ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/262/22, за апеляційними скаргами, які подали обвинувачений ОСОБА_6 , та його захисниця, адвокатка ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 квітня 2022 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 встановлено відраховувати з дня його затримання - 02.11.2019.

Вироком ухвалено речові докази: зішкріби зі стіни будівлі, зі слідами рідини невідомого походження, які поміщено до чашки ОСОБА_8 та упаковано до паперового конверту «Національна поліція України»; мікрооб`єкти, схожі на волосся, з блискавки кофти, у яку була одягнута особа чоловічої статті, які поміщено до чашки ОСОБА_8 та упаковано до паперового конверту «Національна поліція України»; куртку чорного кольору (забруднена), яка упакована до картонної коробки, опечатаної паперовою биркою, скріпленою підписами учасників огляду, джинси синього кольору (забруднені), які упаковано до паперового конверту «Національна поліція України», нижня білизна - труси, які упаковано до паперового конверту «Національна поліція України»; взірці слини, волосся, зрізи нігтів рук, мазки - відбитки та тампон змив зі статевого органу, змив з човникоподібної ямки, зразок волосся із крайньої плоті при змиві зі статевого органу, відібрані у підозрюваного ОСОБА_6 , які упаковано до окремих паперових конвертів; взірці слини, тампон із вмістом піхви, мазки з піхви на 2-х скельцях, зрізи нігтів рук та зразки волосся, відібрані від потерпілої ОСОБА_9 , які упаковано до окремих паперових конвертів; кофту чорного кольору, яка упакована до картонної коробки, опечатаної паперовою биркою, скріпленою підписами понятих, чоловічу спідню білизну (труси), які упаковано до паперового конверта «Національна поліція України», які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області - знищити.

Ухвалено речові докази - оптичний DVD-диск, на якому збережено відеоматеріал, що стосується затримання працівниками патрульної поліції на місці вчинення злочину підозрюваного ОСОБА_6 , оптичний CD-диск, на якому збережено аудіо запис телефонної розмови - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - вартість проведених експертиз у розмірі 87974,93 ( вісімдесят сім тисяч дев`ятсот сімдесят чотири грн 93 коп) грн, ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

02.11.2019, приблизно о 19 год 50 хв, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та стані сп`яніння, викликаного вживанням наркотичних засобів, рухаючись по вул. Челюскінців, у м. Ужгороді, поряд з багатоквартирним житловим будинком № 4, побачивши, що йому назустріч йде потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прискореною ходою підійшов до неї та маючи намір примусити останню до статевих зносин всупереч її волі, застосував до потерпілої фізичне насильство, а саме схопив ОСОБА_9 за руку і почав наносити їй удари долонею по обличчю, спричиняючи фізичний біль, після чого схопив за верхній одяг та силоміць затягнув за будівлю Ужгородського коледжу культури та мистецтв, який розташований по АДРЕСА_3 , де знаходячись у безлюдному місці, реалізуючи свій злочинний намір вступити в статеві зносини, з метою подолання опору ОСОБА_9 , грубо і настирливо вимагав від потерпілої вступити з ним у статевий зв`язок, продовжував застосовувати до неї фізичну силу та пригрозив потерпілій тяжкими наслідками у разі неприпинення нею опору, при цьому висловив погрозу вбивством. Подолавши у такий спосіб опір потерпілої, ОСОБА_6 змусив ОСОБА_9 вступити з ним у оральні статеві зносини, при цьому не припиняючи насильницьких дій із застосуванням фізичного насильства до ОСОБА_9 , з метою задоволення статевої пристрасті ОСОБА_6 силою повалив потерпілу на землю і проти її волі вступив з нею у вагінальний статевий акт. Зазначеними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 152 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним, просить його скасувати. Посилається на те, що вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, що жоден із допитаних свідків у судовому засіданні не надав покази щодо того, що саме вони були безпосередніми свідками злочину, і що саме обвинувачений наносив потерпілій тілесні ушкодження та погрожував їй вбивством. Покази свідка ОСОБА_10 апелянт вважає такими, які не слід брати до уваги, адже вони є неправдивими. Щодо наявного у матеріалах кримінального провадження аудіофайлу, на якому є начебто голос ОСОБА_6 , апелянт має сумніви відносно його достовірності. Покази потерпілої обвинувачений також ставить під сумніви як і процесуальний статус. Стверджує, що досудове розслідування кримінального провадження було необ`єктивне та упереджене. Обвинувачений ОСОБА_6 також зазначає, що власне саме подію, про яку вказує потерпіла, не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому всі обставини потребують ретельної перевірки через неповноту досудового розслідування та судового розгляду. Висновки експертів, на думку апелянта, не слід вважати належними доказами у справі, оскільки такі ґрунтуються на припущеннях. Вважає, що свідчення працівників поліції суттєво різняться, тому також потребують перевірки. Стверджує, що під час затримання було порушено його честь і гідність, а саме працівниками поліції були вчинені дії, які позбавили ОСОБА_6 можливості одягнутися. Враховуючи те, що зібрані у кримінальному провадженні докази не підтверджують, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 152 КК України, апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, визнавши його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі ч. 3 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю належних, допустимих та достатніх доказів у підтвердження його винуватості.

В апеляційній скарзі захисниця обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок є незаконним, необґрунтованим, просить його скасувати. Стверджує, що її підзахисний вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнає. Апелянтка зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 через стан алкогольного сп`яніння не пам`ятає послідовність подій того дня. Звертає увагу на те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази факту вагінального проникнення, що підтверджується експертними висновками. Вважає, що крім слів потерпілої, подія орального зґвалтування також не доведена. Апелянтка звертає увагу на те, що наявні у матеріалах кримінального провадження висновки експертів доводять відсутність взагалі факту зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 , при цьому зазначає, що її підзахисний не заперечує той факт, що між ним та потерпілою відбувся фізичний контакт, який полягав, за словами потерпілої, у схопленні її за руку та одяг, нахилянні до себе, нанесенні ударів по обличчю, оголення статевого органу обвинуваченого та примушування потерпілої плювати на його геніталії. Щодо показів свідків, апелянтка звертає увагу на те, що жоден з допитаних свідків не надав у суді пояснень за фактом вчинення злочину, позаяк жоден з них не був очевидцем події. Адвокатка ОСОБА_7 , окрім іншого, звертає увагу на те, що в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, місцевий суд послався на п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про зґвалтування та інші статеві злочини» №4 від 27.03.1992, яка на момент ухвалення рішення втратила свою чинність, що є порушенням кримінального процесуального закону. Сторона захисту вважає, що у діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України. Викладені у обвинувальному акті обставини апелянтка вважає надуманими, які фактично ґрунтуються лише на показах потерпілої, а її покази щодо зґвалтування спростовуються висновками наявних у матеріалах справи експертиз. Просить вирок скасувати, та ухвалити виправдовувальний вирок.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового провадження : адвокатки ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційних скарг ; прокурорки ОСОБА_5 , яка судове рішення вважає законним та обґрунтованим, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що підстав для скасування чи зміни вироку не має.

Апеляційний розгляд кримінального провадження проводиться за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_9 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду справи. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого та потерпілої береться до уваги те, що: обвинувачений належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційних скарг, однак заяви про бажання брати участь у їх розгляді не подавав, як і заяв про відкладення їх розгляду, і при цьому, з урахуванням того, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого, його явка у судове засідання не визнавалась обов`язковою; повідомлення про час та місце апеляційного розгляду надіслано потерпілій відповідно до вимог законодавства на відому суду адресу, що свідчить про те, що апеляційним судом вжито всіх можливих заходів щодо повідомлення потерпілої про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак повідомлення повернуто до апеляційного суду без вручення адресату, оскільки адресат відсутній за місцем проживання; прокурорка та захисниця не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого та потерпілої.

Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 колегія суддів відхиляє.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України кримінального правопорушення, а саме у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням у тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), ґрунтується на сукупності зібраних відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України доказів, безпосередньо досліджених судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, які наведено у судовому рішенні.

Так, із показань потерпілої ОСОБА_9 , наданих у суді першої інстанції, убачається, що 02.12.2019 потерпіла ОСОБА_9 була в гостях у подруги в готелі «Дует». Приблизно о 19 год 50 хв вийшла від подруги та направилась додому. Вийшовши на вулицю одразу ж зателефонувала хлопцю, з яким зустрічалася, на той час - ОСОБА_11 . Розмовляючи по телефону, рухалась у напрямку магазину «Тиса» до автобусної зупинки. По дорозі побачила, що назустріч їй, хитаючись іде п`яний чоловік. Вона намагалася його обійти, однак коли він підійшов ближче і вони порівнялися, незнайомець, як у подальшому було з`ясовано обвинувачений ОСОБА_6 , швидко підійшов до неї, схопив її за рукав куртки на правій руці і став тягнути її до себе. Потерпіла почала чинити опір, кричала, однак незнайомець закривав їй рот своєю рукою, позбавляючи можливості дихати, душив її, у зв`язку з чим вона почала задихатися, намагалася вирватися і відірвати від свого обличчя його руки. Застосовуючи насильство ОСОБА_6 , словами примушував її до орального сексу та погрожував вбивством. У якийсь момент потерпіла вирвалась від ОСОБА_6 , і почала втікати, однак через декілька метрів він наздогнав її, і вони впали на землю. Обвинувачений ОСОБА_6 одразу ж почав тягнути потерпілу до культосвітнього училища, і постійно повторював одну і ту ж фразу, примушуючи до орального сексу та наносив їй удари. При цьому потерпіла благала відпустити її, пропонувала гроші та телефон. Дотягнувши її до училища, обвинувачений ОСОБА_6 припер до стіни, схопивши її за волосся продовжував наносити удари, при цьому зняв із себе штани та спідню білизну і поставивши її на коліна, згвалтував її оральним проникненням. Після цього, знову схопив її за волосся і заштовхав ногами у яму, яка була поряд під стіною училища. Після того як потерпіла впала, обвинувачений навалився на неї, силою стягнув із неї штани та спідню білизну, при цьому бив руками по обличчю та інших частинах тіла, дер нігтями, повернувши її до себе спиною, почав вагінальний статевий акт, який тривав 1-2 хв, а потім знову зґвалтував її оральним проникненням. Намацавши рукою якийсь дерев`яний предмет, потерпіла вдарила обвинуваченого ОСОБА_6 декілька разів, на що він почав бити її головою об землю і душити. Їй вдалося забрати його руку від обличчя і вона почала кричати про допомогу до працівників поліції, які розшукуючи її почали підходити до місця події. Потерпіла ОСОБА_9 також показала, що її хлопець, ОСОБА_10 , почувши по телефону, який вона не вимкнула і який лежав у неї в кишені, про обставини події, що мають місце, одразу ж зателефонував у поліцію.

Із показань свідка ОСОБА_10 убачається, що 02.11.2019 свідок перебував на роботі. Потерпіла ОСОБА_9 , його теперішня дружина, з подружкою сиділи в готелі «Дует». Після того як ОСОБА_9 вийшла від подружки з готелю, то відразу ж зателефонувала свідку. Під час руху потерпілої по дорозі вони розмовляли приблизно одну хвилину. У якийсь момент свідок у телефоні почув незрозумілі звуки та крики «не тягни», «не бий». Зі змісту висловлювань ОСОБА_10 зрозумів, що щось сталося і тому одразу ж зателефонував у поліцію, зорієнтувавши поліцейських щодо місця знаходження потерпілої. Із показань свідка ОСОБА_10 також убачається, що зрозумівши, що має місце зґвалтування потерпілої, свідок почав записувати телефонну розмову, у тому числі у телефоні чув її крики - "допоможіть, ...не бий мене, ... не тягни мене", чув, що їй закривають рот, чув чоловічий голос "знімай штани".

Із показань свідка ОСОБА_12 - співробітника патрульної поліції, вбачається, що 02.11.2019 свідок перебував на чергуванні з інспектором патрульної поліції ОСОБА_13 . Під час патрулювання по пр. Свободи в м. Ужгороді від іншого екіпажу - інспектора ОСОБА_14 , отримали повідомлення про зґвалтування в районі готелю «Дует» по вул. Челюскінців в м. Ужгороді. У зв`язку з отриманим повідомленням про злочин одразу ж направилися за вказаною адресою. Направляючись до місця події свідок передзвонив заявнику - свідку ОСОБА_10 , оскільки саме номер телефона ОСОБА_15 висвітився на планшеті. Під час розмови свідок довідався від ОСОБА_15 про те, що останній знаходиться далеко від місця події і про злочин дізнався із телефонної розмови зі своєю дівчиною - потерпілою ОСОБА_16 . До місця події - район готелю "Дует", також приїхав і інший екіпаж патрульної поліції. Під`їхавши до готелю «Дует», члени екіпажу одразу ж зайшли до приміщення, однак про скоєння злочину там нічого не знали. Вийшовши на вулицю патрульні розбилися на групи для пошуку потерпілої. Проїжджаючи по вулиці відкрили вікна на автомобілі і неподалік від культосвітнього училища почули крики. Одразу ж зупинили автомобіль і свідки ОСОБА_17 з іншого екіпажу та ОСОБА_13 побігли на крики, а він, запаркувавши автомобіль, також побіг за ними. Першими до місця події підбігли свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , а він підбіг через 15-20 секунд за ними. Підбігши до місця події, свідок ОСОБА_12 побачив у бетонній ямі біля стіни дівчину та хлопця. Чоловік був із спущеними штанами та трусами, у нього були наявними ознаки наркотичного сп`яніння, одяг був брудний від болота. На момент коли свідок ОСОБА_12 підбіг до них дівчина - потерпіла ОСОБА_18 , стояла біля незнайомого чоловіка - обвинуваченого ОСОБА_19 , і була одягнена, при цьому кричала «я тут, я тут». Потерпіла ОСОБА_18 була заплаканою, у брудному одязі, обличчя та шия були в саднах ; кричала, що цей чоловік її силою затягнув у яму, бив та зґвалтував. Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував висловлювання потерпілої, а спущені штани і труси пояснював тим, що сходив в туалет. Свідок ОСОБА_12 також показав, що потерпіла перебувала у шоковому стані, не могла говорити.

Із показань свідка ОСОБА_20 - співробітниці патрульної поліції, убачається, що 02.11.2019 після 19 год 30 хв заступила на патрулювання зі свідком ОСОБА_21 . На службовий планшет через 102 надійшов виклик від чоловіка про те, що біля готелю «Дует» у районі вул. Челюскінців в м. Ужгороді кричить невідома особа жіночої статті, просить про допомогу. Чіткої адреси вказано не було. Тому їх екіпаж направився на вказане місце, інші екіпажі також були скеровані на місце події. Приїхавши у район готелю "Дует" розділилися на декілька груп та почали пошуки. Почувши жіночий крик про допомогу, свідок направилась на голос та підійшовши ближче побачила, що на місці події знаходяться й інші поліцейські. Місце події знаходилось позаду готелю «Дует» біля культосвітнього училища, біля фундаменту, спуск у підвальне приміщення. На місці події свідок ОСОБА_20 побачила чоловіка (обвинуваченого ОСОБА_19 ) та жінку (потерпілу ОСОБА_18 ), нижні частини тіла яких були оголені. Статевий акт між ними свідок не бачила. Під час розмови потерпіла виривалася, кричала, що обвинувачений її зґвалтував, при цьому повідомила, що, направляючись додому, розмовляла по телефону, і до неї почав чіплятися обвинувачений, почав тягнути її і силою, затягнув до місця, де вони їх виявили, побив і згвалтував. При цьому обвинувачений стверджував, що нічого не робив, що це було за згодою потерпілої і він знав потерпілу до цього. Свідок ОСОБА_20 також показала, що потерпіла перебувала у шоковому стані, не могла говорити, плакала і кричала, стверджуючи що обвинуваченого не знає.

Із показань свідка ОСОБА_21 - співробітника патрульної поліції, вбачається, що 02.11.2019 свідок перебував на чергуванні разом із патрульними ОСОБА_14 та ОСОБА_22 . Приблизно о 20 год 30 хв надійшло повідомлення про те, що на вул. Челюскінців невідома особа чоловічої статті здійснює зґвалтування. Прибувши до готелю «Дует» члени їхнього екіпажу разом із членами іншого екіпажу патрульної поліції розділилися на групи для проведення пошуків. Зі свідком у групі був свідок ОСОБА_13 . Через декілька хвилин під час пошуків почули жіночі крики про допомогу, що лунали з боку готелю «Дует» та культосвітнього училища. Зрозумів, що крики придушуються шляхом закривання людині рота. Свідок ОСОБА_21 разом зі свідком ОСОБА_13 побігли на крики і першими на сходах у підвал культосвітнього училища виявили чоловіка (обвинуваченого ОСОБА_19 ) та жінку (потерпілу ОСОБА_18 ). На місці події побачили, що обвинувачений однією рукою закривав потерпілій рот, а іншою тримав її, притискаючи до стіни. Потерпіла стояла спиною до обвинуваченого, обоє були оголені. Чи відбувався між ними статевий акт свідок не міг повідомити, оскільки було темно, йшов дощ. Одразу ж на місці події скомандували обвинуваченому лягти на землю, оділи на нього кайданки. Свідок ОСОБА_21 також показав, що потерпіла перебувала у шоковому стані, не могла говорити, плакала. Через декілька секунд на місце події підбігли й інші співробітники поліції.

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.11.2019 убачається, що о 20 год 35 хв старший оперуповноважений ВКП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_23 прийняв від ОСОБА_9 усну заяву про те, що 02.11.2019 приблизно о 19 год 50 хв невідома особа чоловічої статі, перебуваючи по вул. Челюскінців у м. Ужгород, неподалік Ужгородського коледжу культури і мистецтв, проти її волі вступила з нею в статевий акт, при цьому нанесла їй тілесні ушкодження в область голови та погрожувала фізичною розправою (т. 1, а. к. п. 107-108).

Протоколом огляду місця події від 02.11.2019 підтверджено місце вчинення злочину за адресою: АДРЕСА_3 , та розташування ОСОБА_6 , його зовнішній вигляд, та зафіксовано вилучення речових доказів з таблицею-ілюстрацією (т. 1, а. к. п. 109-115).

Протоколом огляду від 02.11.2019 підтверджено огляд добровільно наданих ОСОБА_9 особистих речей: куртки, джинсів, спідньої білизни, та їх стан з таблицею-ілюстрацією (т. 1, а. к. п. 119-124);

Відповідно до довідки травматологічного пункту ЦМКЛ м. Ужгорода № 13183/72, про звернення ОСОБА_9 о 02 год. 03.11.2019 до вказаного медичного закладу, проведено огляд ОСОБА_9 та встановлено у неї забійні садна обличчя, поперекової ділянки справа, правої сідниці, обох кистей (т. 1, а. к. п. 102).

Протоколами отримання зразків для експертизи від 02.11.2019 підтверджено відібрання від ОСОБА_6 взірців волосся, нігтів, слини, змивів і мазків статевого члена (т. 1, а. к. п. 129), а від 07.11.2019 - підтверджено відібрання від ОСОБА_6 взірців крові (т. 1, а. к. п. 130).

Протоколами отримання зразків для експертизи від 02.11.2019 підтверджено відібрання від ОСОБА_9 взірців волосся, нігтів, слини, мазків з піхви (т. 1, а. к. п. 134), а від 07.11.2019 підтверджено відібрання від ОСОБА_9 взірців крові (т. 1, а. к. п. 135).

Відповідно до протоколу огляду від 08.11.2019, оглянуто біологічні взірці (для експертизи), відібрані від потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 (т. 1, а. к. п. 138-140).

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 02.11.2019 підтверджено затримання працівниками поліції о 20 год 10 хв 02.11.2019 ОСОБА_6 , після вчинення кримінального правопорушення, та вилучення у нього особистих речей: штанів, кофти та трусів з таблицею-ілюстрацією (т. 1, а. к. п. 142-148).

Протоколом огляду предмета від 14.11.2019 зафіксовано огляд відеозапису, який проводився нагрудною «боді-камерою» поліцейського, на якому зафіксовано обставини після затримання на місці вчинення злочину підозрюваного ОСОБА_6 та розмову працівників патрульної поліції з вищезазначеною особою, який міститься на односторонньому оптичному диску з написами у верхній частині, виконаними промисловим шляхом, латинськими літерами «Verbatim DVD-R 4.7 GB 16x speed vitesse velocidad 120 min» та надписами виконаними барвником чорного кольору « ОСОБА_6 02.11.2019» (т. 1, а. к. п.175-176).

Із відеозапису, зробленого нагрудною «боді-камерою» поліцейського, що міститься на односторонньому оптичному диску з написами у верхній частині, виконаними промисловим шляхом, латинськими літерами «Verbatim DVD-R 4.7 GB 16x speed vitesse velocidad 120 min» та надписами виконаними барвником чорного кольору « ОСОБА_6 02.11.2019», вбачається, що на ньому зафіксовано обставини після затримання на місці вчинення злочину підозрюваного ОСОБА_6 та розмову працівників патрульної поліції з вищезазначеною особою, де затримана особа лежить оголена із знятими штанами, яка назвалася ОСОБА_6 та детально повідомила свої персональні дані (т. 1, а. к. п. 177).

Протоколом огляду предмета від 23.12.2019 зафіксовано огляд оптичного диска, на якому міститься 1 аудіофайл з назвою «WhatsApp Audio 2019-11-06 at 10.51.58 AM» з додатком до протоколу на якому міститься роздруківка аудіозапису телефонної розмови, що відбувалася 02.11.2019, де зафіксовано момент вчинення кримінального правопорушення (т. 1, а. к. п. 181-183).

Із аудіо запису телефонної розмови, що відбувалася 02.11.2019, який міститься на оптичному диску, на якому міститься 1 аудіофайл з назвою «WhatsApp Audio 2019-11-06 at 10.51.58 AM», убачається, що таким зафіксовано момент вчинення кримінального правопорушення (т. 1 а. к. п. 184).

Із протоколу медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння № 1160 від 03.11.2019 убачається, що 03.11.2019 о 01 год 10 хв проведено огляд ОСОБА_6 на стан сп`яніння, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_6 перебуває у стані сп`яніння внаслідок поєднаного вживання алкоголю та амфетаміну (т. 1, а. к. п. 127).

Відповідно до висновку експерта № 375 від 22.11.2019, на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців на шкірних покривах чола посередині, лівої щічної ділянки, верхньої третини шиї справа, передньої поверхні лівого та правого колінних суглобів, саден на шкірних покривах чола справа, лівої надбрівної дуги, правої щічної ділянки, верхньої третини шиї зліва, внутрішньої поверхні нижньої третини правого передпліччя, дистальної фаланги 2-го пальця лівої кисті, правої сідничної ділянки, промежини справа з переходом на праву сідничну ділянку, ділянок здирання на шкірних покривах правої поперекової ділянки та правої сідничної ділянки. Згідно даних консультації спеціалістів у ОСОБА_18 виявлено: забійні садна обличчя, правої поперекової ділянки, правої сідниці, обох кистей. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих та тупогранних предметів по ударному механізму дії, по механізму тертя-ковзання, якими могли бути руки та нігті пальців рук сторонньої людини. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 02.11.2019. Тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці, згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень,затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Інші тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Малоймовірно виникнення виявлених тілесних ушкоджень внаслідок вільного падіння потерпілої з висоти власного зросту. Тілесне ушкодження у вигляді садна на шкірних покривах промежини справа з переходом на праву сідничну ділянку є характерними для насильницьких статевих зносин (зґвалтування) - (т. 1, а. к. п. 185-188).

Відповідно до висновку експерта № 376 від 22.11.2019 на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден на шкірних покривах чола посередині та зліва, правого крила носа, грудної клітки зліва, передньої поверхні живота зліва. Виникли дані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих тупогранних предметів по механізму тертя-ковзання, якими могли бути пальці рук сторонньої людини. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 02.11.2019 (т. 1, а. к. п. 189-191).

Висновком експерта № 10/1045 від 12.02.2020 встановлено генетичні ознаки крові ОСОБА_6 (т. 1, а. к. п. 192-200).

Висновком експерта № 10/1044 від 12.02.2020 встановлено генетичні ознаки крові ОСОБА_9 (т. 1, а. к. п. 201-205).

Висновком експерта № 10/1046 від 18.02.2020 встановлено генетичні ознаки виявленого волосся (т. 1 а. к. п. 206-215).

Відповідно до висновку експерта №10/1038 від 19.02.2020 у вирізках з виворітної сторони ластовиці, наданих на дослідження трусів, вилучених у ОСОБА_6 (об`єкт № 1) виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено, та у слідах на виворітній стороні трусів, вилучених у ОСОБА_6 (об`єкт № 2) виявлено кров людини. Генетичні ознаки слідів крові на виворітній стороні трусів (об`єкт №2) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 . ДНК-профіль, що домінує у суміші генетичних ознак клітин з ядрами у вирізках з виворітної сторони ластовиці трусів (об`єкт № 1) збігається з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 (т. 1, а. к. п. 216-226).

Відповідно до висновку експерта № 10/1042 від 05.03.2020 у піднігтьовому вмісті наданих на дослідження фрагментів нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_6 (об`єкти 1-8) виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено. Генетичні ознаки клітин у піднігтьовому вмісті фрагментів нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_6 (об`єкти № № 2,3,5) є змішаними, містять генетичні ознаки не менше двох осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 та зразка крові ОСОБА_6 (т. 1, а. к. п. 227-234).

Відповідно до висновку експерта № 10/1043 від 05.03.2020 проведено судову молекулярно-генетичну експертизу (т. 1, а. к. п. 235-243).

Відповідно до висновку експерта № 10/1039 від 20.03.2020 у слідах на трусах, вилучених у ОСОБА_9 (об`єкт № 2) виявлено кров людини, клітини з ядрами та сперму. Генетичні ознаки крові, сперми та клітин, виявлених у слідах на трусах (об`єкт № 2) є змішаними, містять генетичні ознаки двох або більше осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_9 та зразка крові ОСОБА_6 (т. 2, а. к. п. 8-18).

Відповідно до висновку експерта № 10/1047 від 01.04.2020 встановлено генетичні ознаки поодиноких клітин з ядрами виявлених, зокрема, у змивах з предметного скельця «2» «Мазки - відбитки з статевого члена» (об`єкт № 4). Генетичні ознаки клітин на предметному скельці «2» (об`єкт № 4) є змішаними, містять генетичні ознаки двох або більше осіб, серед яких присутні генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (т. 2, а. к. п. 23-30).

Відповідно до висновку експерта № 10/1040 від 08.04.2020 проведено судову молекулярно-генетичну експертизу (т. 2, а. к. п. 33-40).

При оцінці вищенаведених показань потерпілої та свідків, а також інших письмових і речових доказів, на які суд посилається у вироку в підтвердження вини ОСОБА_6 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України кримінального правопорушення, колегія суддів показання потерпілої та свідків вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей, і такими, що відповідають іншим матеріалам та фактичним обставинам кримінального провадження.

При оцінці показань потерпілої та свідків, колегія суддів бере до уваги те, що в кримінальному провадженні відсутні які-небудь докази (дані) про те, що у потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , були підстави для обмови ОСОБА_6 , і на такі не вказувала, як під час розгляду справи у місцевому суді, так і під час розгляду апеляційних скарг, сторона захисту. Окрім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу та визнавши їх достовірними, і також приймає їх до уваги.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що вищенаведені докази в їх сукупності, які є достовірними, допустимими, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із врахуванням вимог ст. ст. 85-89 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням у тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, а тому, висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності наведених вище доказів. У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій.

Колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 152 КК України кваліфіковані правильно.

Перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, та обґрунтованість судового рішення в частині доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, та які є безумовною підставою для його скасування і, зокрема, порушення права особи на захист.

Тому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що: досудове розслідування кримінального провадження було необ`єктивне та упереджене; аудіофайл, на якому є начебто голос ОСОБА_6 є сумнівним відносно його достовірності; висновки експертів не є належними доказами у справі, оскільки ґрунтуються на припущеннях; свідчення працівників поліції суттєво різняться; під час затримання було порушено честь і гідність ОСОБА_6 , а саме працівниками поліції були вчинені дії, які позбавили ОСОБА_6 можливості одягнутися, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження, спростовуються наведеним вище, а відтак і не свідчать про неналежність та недопустимість зібраних у кримінальному провадженні доказів, а також про необ`єктивне та упереджене досудове розслідування чи про будь-які порушення працівників поліції як при затриманні ОСОБА_6 , так і у подальшому при проведенні досудового розслідування.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що жоден із допитаних свідків у судовому засіданні не надав покази щодо того, що саме вони були безпосередніми свідками злочину, і що саме обвинувачений наносив потерпілій тілесні ушкодження та погрожував їй вбивством, - апеляційний суд визнає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України кримінального правопорушення - зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 , які підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження та наведеними вище доказами, а відтак і не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_6 складу цього кримінального провадження.

Із цих підстав, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги захисниці про те, що жоден з опитаних свідків не надав у суді пояснень за фактом вчинення злочину, позаяк жоден з них не був очевидцем самої події.

Як такі, що не знаходять свого підтвердження, оскільки не підтверджені жодними доказами, а навпаки, спростовані наявними у матеріалах кримінального провадження та наведеними вище доказами, апеляційний суд не бере до уваги та відхиляє і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що покази свідка ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 є неправдивими. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що обвинувачений не вказує на те, у чому саме полягає неправдивість показів потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 .

При оцінці доводів клопотання адвокатки ОСОБА_7 про виклик та допит під час апеляційного розгляду свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не наведено обґрунтованих мотивів: для з`ясування яких саме питань необхідно викликати цих свідків; які саме відомості та обставини можливо встановити чи спростувати шляхом допиту свідків; які саме покази, надані свідками у суді першої інстанції, породжують сумніви та підлягають уточненню. Доводи клопотання про упереджене ставлення суду до обвинуваченого під час розгляду справи в суді першої інстанції при допиті цих свідків - апеляційний суд не бере до уваги із урахуванням того, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про упереджене ставлення суду до обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, що підтверджується і тим, що як убачається з матеріалів кримінального провадження сторона захисту не заявляла відвід суду з приводу упередженого, на їхню думку, ставлення до обвинуваченого при допиті свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Як такі, що жодним чином не спростовують факту доведеності вини ОСОБА_6 у зґвалтуванні потерпілої ОСОБА_9 , апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, відхиляє і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що подію, про яку вказує потерпіла, обвинувачений не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також доводи апеляційної скарги захисниці про те, що ОСОБА_6 через стан алкогольного сп`яніння не пам`ятає послідовність подій того дня.

Тому, твердження обвинуваченого про те, що всі обставини потребують ретельної перевірки через неповноту досудового та судового розслідування, - апеляційний суд визнає безпідставними та необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази факту вагінального проникнення, що підтверджується експертними висновками, і крім слів потерпілої, подія орального зґвалтування також не доведена, а наявні у матеріалах кримінального провадження висновки експертів доводять відсутність взагалі факту зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 , - апеляційний суд відхиляє як такі, що також спростовуються наявними у матеріалах кримінального провадження та наведеними вище доказами, не свідчать про відсутність факту вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 дій сексуального характеру щодо потерпілої ОСОБА_9 , пов`язаних з вагінальним, оральним проникнення у її тіло з використанням геніталій, без добровільної її згоди.

Відхиляючи ці доводи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що факт зґвалтування ОСОБА_6 потерпілої ОСОБА_9 підтверджується висновками експерта № 375 від 22.11.2019, № 10/3039 від 20.03.2020, № 10/1047 від 01.04.2020, зміст яких наведено вище.

При цьому, апеляційний суд вважає, що ці висновки експерта у своїй сукупності з іншими наявними у матеріалах кримінального провадження та наведеними вище доказами, повністю підтверджують факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 дій сексуального характеру щодо потерпілої ОСОБА_9 , пов`язаних з вагінальним, оральним проникнення у її тіло з використанням геніталій, без добровільної її згоди.

При оцінці клопотання адвокатки ОСОБА_7 про виклик до суду для допиту експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судового експерта ОСОБА_24 - апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не наведено обґрунтованих мотивів: для з`ясування яких саме питань необхідно викликати судового експерта; які саме відомості та обставини можливо встановити чи спростувати шляхом допиту експерта; які саме висновки, зроблені експертом у висновку № 10/1047 від 01.04.2020, породжують сумніви та підлягають додатковому роз`ясненню експертом.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілої ОСОБА_9 , а невизнання ОСОБА_6 вини та його твердження про те, що обвинувачений не ґвалтував потерпілу, а між ними мала місце лише сутичка, - обґрунтовано розцінив як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, який обумовлений намаганням уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки позиція сторони захисту повністю спростовується дослідженими доказами, які не викликають сумнівів і в своїй сукупності доповнюють один одного та підтверджують пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення.

У зв`язку з цим, як безпідставні та необґрунтовані, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги захисниці про те, що викладені в обвинувальному акті обставини є надуманими, фактично ґрунтуються лише на показах потерпілої, а її покази щодо зґвалтування спростовуються висновками наявних у матеріалах справи експертиз.

Із урахуванням наведеного вище, як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, та не можуть слугувати підставами для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги захисниці про те, що в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, місцевий суд послався на п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про зґвалтування та інші статеві злочини» № 4 від 27.03.1992, яка на момент ухвалення рішення втратила свою чинність. При цьому, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_6 правильно застосував норми кримінального процесуального закону, а посилання на постанову Пленуму ВСУ, яка на момент ухвалення вироку втратила чинність, не може бути розцінене апеляційним судом як неправильне застосування закону чи істотне порушення вимог КПК України.

Тому, апеляційний суд вважає, що показання потерпілої та свідків, письмові та речові докази, у тому числі і експертні висновки, якими встановлені тілесні ушкодження потерпілої та інші сліди кримінального правопорушення, а також відео- і аудіо записи, у своїй сукупності свідчать про те, що мав місце факт зґвалтування обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілої ОСОБА_9 , у зв`язку з чим доводи сторони захисту про те, що зібрані у кримінальному провадженні докази не вказують на те, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 152 КК України, відхиляються як такі, що не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції у частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Погоджуючись із цим висновком апеляційний суд бере до уваги таке.

Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище статтей Кримінального кодексу були дотримані, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої.

Так, з вироку вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 152 КК України покарання судом першої інстанції взято до уваги те, що кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів; обставини вчинення злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працюючий та офіційно не одружений; відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та сп`яніння, викликаного вживанням наркотичних засобів.

Тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано призначено максимальне покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд бере до уваги і те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає таким, що відповідає як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_6 кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, у тому числі аналогічних, як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети - виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів, із урахуванням відсутності обставин, які б пом`якшували покарання, у тому числі визнання вини та щирого каяття, не вбачає підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 призначеного йому судом першої інстанції покарання.

Разом із тим, істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його скасування, у тому числі й із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Крім того, стороною захисту під час апеляційного розгляду кримінального провадження не заявлялось клопотань про дослідження таких доказів, результат дослідження яких спростовував би висновки суду першої інстанції чи свідчив би про істотні порушення вимог КПК України при проведенні досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження.

Тому, апеляційні скарги сторони захисту, доводи яких є безпідставними та необґрунтованими, а також вимоги про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю його вини, задоволенню не підлягають, а вирок як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни.

Разом із тим, законними та обгрунтованими визнаються і висновки суду першої інстанції в частині вирішення питання про судові витрати та долі речових доказів, які також сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги, які подали обвинувачений ОСОБА_6 та його захисниця - адвокатка ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 квітня 2022 року, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, - у той самий строк із моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді: