Житомирський апеляційний суд
Справа №274/257/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження № 274/257/23 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2023 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ від 26.11.2015 року),-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та зарахувати у строк покарання строк перебування його під вартою в СІЗО №13 м.Київа день за два, вважає ухвалу незаконною та необгрунтованою, оскільки ухвалюючи вирок 05.12.2011 року судом було приєднано в порядку ст.71 КК України невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 09.06.2006 року, за яким він звільнився умовно-достроково, тому вважає, що є підстави для зарахування вказаного строку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавленння волі.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2023 року залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ від 26.11.2015 року). Суд обгрунтував своє рішення тим, що вироком Малинського районного суду Житомирської області від 05.12.2011 року, з урахуванням вироку Оболонського районного суду м.Києва від 09.06.2006 року, ОСОБА_7 засуджено до 12 років позбавлення волі.

Ухвалою Малинського районного суду від 06.02.2012 року зараховано в строк відбуття покарання, призначеного вироком від 05.12.2011 року час тримання ОСОБА_7 під вартою на території Росії після звільнення від відбування покарання за вироком вказаної держави, а також його етапування в Україну для приведення до виконання вироку Малинського районного суду від 05.12.2011 року (в порядку ст.455 КПК України). Отже питання зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання вже вирішено.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого та його захисника в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Так, з клопотання засудженого вбачається, що він просив перерахувати строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України, оскільки тримався під вартою в СІЗО №8 м.Житомира в період 2010-2011 роки (а.п.2-3).

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, суд першої інстанції зазначив, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання вже вирішено рішенням суду.

При цьому, суд взагалі не з`ясував який період та за яким вироком суду засуджений просив зарахувати строк його попереднього ув`язнення, враховуючи, що в апеляційній скарзі він ставить питання про зарахування строку попереднього ув`язнення в період з 02.12.2005 року до 09.06.2006 року.

Крім того, у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, що позбавляє можливості апеляційний суд перевірити доводи апеляційної скарги засудженого.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає вказані порушення істотними та такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції слід врахувати наведене та ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2023 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ від 26.11.2015 року) - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: