Справа № 623/4719/21
Провадження № 1-кс/638/1099/23
УХВАЛА

Іменем України

09 серпня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

скаржника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту та додаткової судово-медичної експертизи,

встановив:

Скаржник звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області зі скаргою на постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту та додаткової судово-медичної експертизи.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 20.04.2023 № 399/0/15-23 Ізюмський міськрайонний суд Харківської області змінив територіальну підсудність судових справ на Дзержинський районний суд м. Харкова.

07.06.2023 справа надійшла до Дзержинського районного суду м. Харкова.

В обґрунтування поданої скарги захисник вказує, що 25.01.2022 року звернувся до дізнавача із клопотанням про проведення слідчого експерименту та додаткової судово-медичної експертизи.

31.01.2022 року старший дізнавач сектору дізнання Ізюмського РУП ГУНІ в Харківській області капітан поліції ОСОБА_7 (далі - дізнавач) виніс постанову, якою відмовив в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 від 25.01.2022 року про проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного та додаткової судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні від 24.11.2021 року.

Сторона захисту має обґрунтовані підстави вважати, що вказані слідчі дії могли б повністю спростувати висновки органу досудового розслідування та всі показання потерпілого і свідків, однак дізнавачем навмисно було відмовлено в задоволенні клопотання, щоб сторона захисту не мала можливості зафіксувати всі ці порушення, що були допущені стороною обвинувачення.

Скаржник вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що дізнавач виніс постанову про відмову у задоволенні клопотання захисника про проведення слідчого експерименту та додаткової судово-медичної експертизи, чим порушив право ОСОБА_5 на захист, оскільки підозрюваний має право збирати та подавати докази, а також користуватися іншими процесуальними правами.

Враховуючи викладене, захисник просить постанову від 31.01.2022 скасувати, та зобов`язати дізнавача провести слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_5 , а також зобов`язати дізгавача призначити додаткову судово-медичну експертизу.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні подану скаргу підтримав з підстав, зазначених у ній, та просив задовольнити. Зазначив, що під час проведення слідчих експериментів не було враховано параметри зросту потерпілого і підозрюваного, оскільки статист є значно нижче потерпілого, а зріст іншого статиста не відповідає зросту ОСОБА_5 , а тому підозрюваний не міг фізично нанести удар з тим механізмом, та в ту частину обличчя, як на те показують потерпілий та свідки.

Підозрюваний у судовому засіданні позицію захисника підтримав.

Прокурор у судовому засіданні у задоволенні скарги просив відмовити, зазначив, що постанова дізнавача від 31.01.2022 є обґрунтованою та вмотивованою, в матеріалах справи є докази, які не спростовують, а підтверджують обставини, що містяться у проведених слідчих експериментах із потерпілим та свідками та висновках експерта. Також вказав, що з матеріалів справи не вбачається можливим встановити параметри зросту потерпілого, підозрюваного, а також статистів. Додатково зазначив, що скарга була подана стороною захисту з метою затягування досудового розслідування.

Судом встановлено, що у провадженні сектору дізнання ІРУП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження №000365 від 24.11.2021.

10.01.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушень- проступку, передбаченого ч.1 ст.125КК України.

За змістом підозри ОСОБА_5 підозрюється у тому, що будучи депутатом Ізюмської міської ради Харківської області VII скликання, 24 листопада 2021 року близько о 12 год 30 хв, перебуваючи в службовому кабінеті Ізюмського міського голови за адресою: Харківська область, м. Ізюм, площа Центральна, 1, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю то заступнику Ізюмського міського голови ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс останньому один удар головою в область верхньої частини обличчя Іщука МО, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі в ділянці носу та лоба, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

25.01.2022 захисник звернувся до дізнавача із клопотанням про проведення слідчого експерименту та додаткової судово-медичної експертизи.

31.01.2022 року старший дізнавач сектору дізнання Ізюмського РУП ГУНІ в Харківській області капітан поліції ОСОБА_7 (далі - дізнавач) виніс постанову, якою відмовив в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 від 25.01.2022 року про проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного та додаткової судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні від 24.11.2021 року. Постанову аргументував тим, що під час допиту від 25.01.2022 року стало відомо, що ОСОБА_5 не визнає своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з огляду на це стороні обвинувачення не зрозумілим є звернення сторони захисту із вказаним клопотанням. Окрім цього, докази що містяться в матеріалах справи не спростовують, а підтверджують обставини, що містяться у проведених слідчих експериментах із потерпілим та свідками та висновках експерта.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регламентованоглавою 26 КПК України, параграф 1ст.303-308 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до положень п.1 ч.1ст.303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, крім іншого, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк - заявником, потерпілим.

Відповідно до вимог ч.1ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Згідно із ч.2ст.220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до ч.5ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цьогоКодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ч.1,4 ст.40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

При цьому, у відповідності до ст. ст. 36, 39-1 КПК України вказівки дізнавачу щодо проведення слідчих дій мають право надавати прокурор чи керівник органу дізнання.

Як зазначено в Узагальненні ВССУ від 12.01.2017 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Системний аналіз положень ст. 220 КПК України, свідчить про те, що слідчим або прокурором за результатами вирішення питань, зазначених у главі 20 КПК України, постановляється відповідне рішення, яке повинно бути належним чином мотивоване, щодо підстав задоволення клопотання, так і підстав щодо відмови у задоволенні клопотання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст.42 КПК України підозрюваний має право збирати і подавати суду докази. Так, відповідно до ч.4 ст.46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює.

Відповідно до ч.1 ст.290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оглянувши протоколи слідчих експериментів, судом встановлено, що учасники попереджались про кримінальну відповідальність; свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_8 , вказували про нанесення підозрюваним удару верхньою частиною своєї голови у область верхньої частини голови потерпілого. З протоколів слідчих експериментів встановлено, що потерпілий та свідки механізм нанесення підозрюваним потерпілому удару головою.

Звертаючись до дізнавача із цим клопотанням, сторона захисту обмежилась лише посиланнями на те, що проведення повторного слідчого експерименту за участю підозрюваного є необхідним для усунення неточностей та для спростування висновків досудового розслідування. У клопотанні не зазначено з якою метою у кримінальному провадженні необхідно провести повторний слідчий експеримент за участю підозрюваного.

Крім того, необхідно зазначити, що суд не оцінює дані документи з точки зору доведеності винуватості, а лише з позиції підстав для задоволення або відмови у задоволенні клопотання сторони захисту, та обґрунтованості відмови дізнавача у даному клопотанні.

Суд вважає, що дізнавач, розглянувши клопотання сторони захисту, виніс вмотивоване рішення, оскільки розбіжності, на які посилається скаржник, є незначними, враховуючи ті докази, які має сторона обвинувачення.

Таким чином, суд вважає скаргу в частині проведення слідчого експерименту такою, що не підлягає задоволенню

Відповідно до ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора та зобов`язання уповноважених осіб вчинити певні дії.

Також суд зазначає, що не наділений повноваженнями для на надання доручення органу досудового розслідування щодо проведення певних слідчий дій, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Враховуючи те, що у задоволенні скарги в частині проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного судом відмовлено, суд відмовляє у задоволенні скарги в частині призначення додаткової судово-медичної експертизи.

Враховуючи наведене та керуючисьст.303-307 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту та додаткової судово-медичної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1