Справа № 947/169/21
Провадження № 1-кп/947/295/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2023 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі кримінальне провадження №0001877 від 03.07.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 02.07.2020, приблизно о 08 годині 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Corolla» р/н НОМЕР_1 , при достатній видимості, в умовах сухої проїзної частини, по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття проїзної частини, здійснював рух біля будинку №77/1 по вул. Фонтанська дорога зі сторони вул.Львівська в напрямку вул. Костанді в місті Одеса, зі швидкістю 50 км/год.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), організованого на проїзній частині, біля будинку №77/1 по вул. Фонтанська дорога в місті Одеса, який з`єднує тротуарну зону вул. Фонтанська дорога, ОСОБА_5 був неуважним, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну.

В цей час, на вказаному пішохідному переході, в темпі середнього кроку рухались пішохід ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перетинали проїзну частину вул. Фонтанська дорога зліва направо відносно руху, керованого ОСОБА_5 автомобіля.

При об`єктивній можливості бачити дорожню обстановку, ОСОБА_5 , при русі та зупинці транспортних засобів в сусідніх смугах, не зменшив швидкість керованого ним транспортного засобу, не зупинився щоб дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину і для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не надав пішоходам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перевагу в русі, маючи технічну можливість уникнути події, з необережності допустив наїзд на пішоходів, чим порушив вимоги пунктів 1.5, підпункт «б» п. 2.3, п. 18.4 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

«б») бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 18.4 якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

В результаті дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_6 спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом лівої плечової кістки в області хірургічної шийки зі зміщенням, закритий перелом зовнішньої щиколотки правого гомілково ступневого суглобу зі зміщенням, черепно мозкова травма в формі струсу головного мозку, гематоми та садна голови, гематоми правого стегна та правої гомілки.

Пішоходу ОСОБА_7 спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом правої плечової кістки в області хірургічної шийки зі зміщенням, черепно мозкова травма в формі струсу головного мозку, забійна рана та садна голови, забійні рани області лівого ліктьового суглобу, стегон, області лівого колінного суглобу, лівої гомілки.

Порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України не визнав.

Захисник ОСОБА_4 заявив суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на підставі ст. 49 КК України.

В судовому засіданні захисник, посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні, підтримав клопотання та просив суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження відносно нього.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо закриття кримінального провадження.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали суду письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність, в яких висловили свою незгоду щодо звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, відповідно до ст.49 КК України.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та надав згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 02.07.2020 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, санкція якої передбачає основне покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, з аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності слідує наступне.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як підозрюваного, обвинуваченого; згода підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284, 288 КПК України).

Таким чином, думка потерпілих щодо звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку із закінченням строків давності, не впливає на необхідність прийняття судом рішення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями статті 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.

Не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 не впливає на перебіги строків притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення особи від кримінальної відповідальності оскільки таке звільнення можливе за умови перебігу зазначеного строку.

Судом встановлено, що з моменту обвинувачення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , а саме 02.07.2020 року минуло більш ніж 3 роки.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закриттю.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ

Клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001877 від 03.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляції через Київський районний суд м.Одеси.

Суддя ОСОБА_1