Провадження № 11-кп/824/3863/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

13 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року, якою продовжено ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 27.07.2023 року включно. Раніше визначену заставу в розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн., залишено без змін,-

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30.05.2023 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 27.07.2023 року включно. Раніше визначену заставу в розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн., залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, а прокурором не надано жодних конкретних доказів щодо підтвердження їх існування. Крім того, вважає, що судом належним чином не досліджено чи може бути до обвинуваченого застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Зазначає, що ОСОБА_6 перебуває під вартою незаконно 10 місяців, був затриманий ще до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР. Зазначає також щодо відсутності достатніх доказів щодо правильної кваліфікації інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень. До того ж, вважає, що судом при прийнятті рішення про продовження строку під вартою не взято до уваги, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021 року, у зв`язку з відсутністю клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисників для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченого, характер та тяжкість кримінальних правопорушень, які йому інкриміновано, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги, про те, що відсутні достатні докази щодо правильної кваліфікації інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень за ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки ці питання, за наявності для цього відповідних підстав, підлягають з`ясуванню та перевірці в суді першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження по суті, і не є підставою для звільнення ОСОБА_6 з-під варти, а також виходять за межі повноважень суду апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Твердження захисника про те, що судом не досліджувалось, чи може бути до обвинуваченого застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки суд дослідив доводи сторони захисту про зміну забіжного заходу на більш м`який та знайшов їх необґрунтованими, так як не доведено, що більш м`які запобіжні заходи будуть гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд взяв до уваги особу обвинуваченого, тяжкість вчинених злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та правильно прийшов до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На думку колегії суддів, обставини, які зазначені захисником в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

На переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, доводів на спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції захисником не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення без змін.

Керуючись положеннями ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року, якою продовжено ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 27.07.2023 року включно та залишено без змін раніше визначену заставу в розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн.- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя