Справа № 199/2778/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000462 від 01.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до клопотання досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000462 від 01.03.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, встановлено, що ОСОБА_4 будучи неодноразово притягнутим до кримінальної відповідальності, останній раз 07.02.2017 за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та повторно вчинив аналогічне кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Так, 28.02.2017 близько 12:50 год. ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку №7 по вул. Шолохова у м. Дніпрі, зустрівся з невстановленою особою, яку під час досудового слідства встановити не виявилось можливим, яка запропонувала ОСОБА_4 придбати особливо небезпечний наркотичний засіб «опій» за грошові кошти у розмірі 400 грн., який ОСОБА_4 незаконно придбав та який знаходився у двох медичних флаконах у невстановленій під час досудового розслідування кількості для особистого вживання без мети збуту, за грошові кошти у розмірі 400 грн. та поклав до лівого внутрішнього карману одягнутої на ньому куртці чорного кольору, який у подальшому став незаконно зберігати при собі з метою власного вживання, без мети збуту.

В той же день ОСОБА_4 був помічений та зупинений екіпажем патрульної поліції, та під час проведення поверхневої перевірки останнього працівниками поліції у присутності понятих було виявлено два медичні флакони з рідинами коричневого кольору масами 4,7950 г та 4,8877 г, які у своєму складі містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений: концентрат із макової соломи «опій екстракційний», маса якого у перерахунку на висушену речовину становить відповідно 0,3864 г та 0,4697 г, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000 р., що перевищує невеликі розміри наркотичного засобу.

Посилаючись у клопотанні на те, що встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 не виявилося можливим, у зв`язку з чим провести будь-які слідчі дії за участю підозрюваного ОСОБА_4 , не надається можливим, у клопотанні й заявлено вимогу про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Прокурором клопотання підтримано.

Розглянув клопотання, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 92 КПК обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладено на сторону, що їх подає.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 93 КПК України).

Виходячи зі змісту ст. 94 КПК обов`язок оцінки доказів з точки зору їх допустимості покладено на слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд.

За ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України врегульований порядок виклику слідчим, прокурором.

Відповідно до ст. 133 КПК України слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

З огляду на вищенаведене, виклик ОСОБА_4 до слідчого в даному кримінальному провадженні мав відбуватися спочатку шляхом вручення повістки про виклик у спосіб, зазначений у ч. 1 ст. 135 КПК України (враховуючи, що зміст повістки визначений ст. 137 КПК України), з належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом (ч. 1 ст. 136 КПК України), та встановленням поважності причин неприбуття особи на виклик (ст. 138 КПК України).

Слідчому судді не було надано доказів на підтвердження дотримання з боку слідчого даного обов`язку.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Наявність підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 ЦПК України, не доведена.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 92 КПК обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладено на сторону, що їх подає.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 93 КПК України).

Виходячи зі змісту ст. 94 КПК, обов`язок оцінки доказів з точки зору їх допустимості покладено на слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд.

До повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши докази (матеріали клопотання та долучені до нього документи (а саме їх копії), за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору допустимості, достатності та взаємозв`язку, вважає, що надані докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, свідчать про те, що клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, адже підстави, наведені для виправдання таких заходів (надання дозволу на затримання) уважати відповідними і достатніми неможливо.

Керуючись ч. 3 ст. 26, ст. 94, ч. 1 ст. 110, ст.ст. 188, 189 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000462 від 01.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

11.05.2023