ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1220/20 Номер провадження 11-кп/814/1687/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 травня 2020 року за №0000238,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка Полтавської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_10 і стягнуто на його користь з ОСОБА_9 : 6 363 гривень 62 копійки майнової шкоди, 50 000 гривень моральної шкоди та 4 500 гривень витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2021 року, мотивуючи тим, що він ненавмисно пропустив цей строк, так не мав захисника та відповідних юридичних знань.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинуваченого на підтримку клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, позицію захисника, яка просила задовольнити клопотання, водночас посилаючись як на причину пропуску названого строку на те, що ОСОБА_9 не був присутнім під час проголошення вироку місцевого суду й завчасно розписався за отримання його копії, хоча в той день не отримував її, заперечення прокурора й представника потерпілого проти клопотання з огляду відсутність поважних причин пропуску обвинуваченим строку на апеляційне оскарження, обговорила доводи з приводу поновлення строку на апеляційне оскарження та дійшла висновку про відсутність підстав для його поновлення з огляду на таке.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

У п.1 ч.2 ст.395 КПК України визначено, що строк подачі апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції становить 30 днів з дня його проголошення.

За приписами ж ч.2 ст.113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням КПК України. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК України, також міститься у ст.116 КПК України.

Установлений процесуальним законом тридцятиденний строк для подання апеляційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення. Правило дотримання строку у встановленому розмірі має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів щодо того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст.117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку, якими є лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Наведене вище відповідає усталенй практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (рішення у справах «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року; «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року).

Колегією суддів установлено, що місцевим судом здійснювався розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 травня 2020 року за №0000238, за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , який під час усього провадження в цьому суді під вартою не перебував.

25 листопада 2021 року обвинувачений також був присутнім у судовому засіданні, виступав у судових дебатах, одразу після чого цього ж дня суд негайно видалився до нарадчої кімнати, повідомивши учасників процесу про дату та час проголошення остаточного судового рішення по суті справи (29 листопада 2021 року о 09 годині).

Після виходу з нарадчої кімнати 29 листопада 2021 року Новосанжарський районний суд Полтавської області проголосив обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 , однак на його проголошення апелянт не з`явився, що підтверджується журналами судових засідань та технічними носіями інформації, на яких зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції від 25 та 29 листопада 2021 року (т.2 а.п. 4-6).

Таким чином, обвинуваченому, який не перебував під вартою, було відомо про дату й час проголошення вироку, через це строк на апеляційне оскарження названого судового рішення для ОСОБА_9 обчислювався з дня його проголошення, а саме з 29 листопада 2021 року. Відповідно останнім днем такого строку з урахуванням приписів ст.115 КПК України було 29 грудня 2021 року.

Усупереч доводам захисника, той факт, що обвинувачений з власної волі не скористався своїм диспозитивним правом бути присутнім під час проголошення судового рішення (будучи обізнаним про дату, час такого проголошення та не перебуваючи під вартою), є суб`єктивною обставиною, яка виникла внаслідок безпосередніх дій самого апелянта, а тому не слугує поважною причиною для пропуску процесуального строку.

Більше того, в день проголошення вироку (29 листопада 2021 року) ОСОБА_9 отримав його копію, що підтверджується даними власноруч складеної ним розписки, засвідченої його підписом, а тому твердження захисника в цій частині також є безпідставними (т.2 а.п. 13). При цьому, факт отримання обвинуваченим копії судового рішення та засвідчення такої обставини не є складним для розуміння, сприйняття. Також ОСОБА_9 міг і мав усвідомлювати інформацію, яка зазначена у вироку щодо нього, зокрема, детально роз`яснені в згаданому судовому рішенні строк і порядок його оскарження.

За ухваленим вироком обвинуваченому будь-який запобіжний захід не обирався, він перебував на свободі до його затримання 15 січня 2022 року в порядку виконання судового рішення, у зв`язку з чим за необхідності мав можливість і достатньо часу залучити захисника або у випадку відсутності змоги зробити це самостійно звернутись до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Однак, ОСОБА_9 з будь-якими процесуальними документами (заявами, клопотаннями чи скаргами) про залучення йому захисника за призначенням не звертався, натомість лише через 34 дні після закінчення строку на апеляційне оскарження уклав угоду із захисником ОСОБА_11 на підставі договору про надання правової допомоги (т.2 а.п.18-19, 36-37).

З огляду на викладене вище, обвинувачений мав можливість оскаржити вирок у межах строку апеляційного оскарження, а, отже, доводи сторони захисту про наявність поважних причин пропуску зазначеного строку позбавлені підстав.

Першочергово ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на вирок 11 січня 2022 року, тобто визначений процесуальним законом строк на оскарження судового рішення в апеляційному порядку пропустив, за відсутності поважних причин, які би позбавляли його можливості своєчасно подати апеляційну скаргу в установлений строк.

У зв`язку з наведеним вище, 25 травня 2022 року Полтавським апеляційним судом відмовлено ОСОБА_9 у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку (т.2 а.п.99-100). Водночас слід зазначити, що першочергово заявляючи клопотання про поновлення строку на оскарження, апелянт не вказував про те, що пропустив цей строк через юридичну необізнаність і відсутність захисника, а, не оскаржуючи доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, установлених судом, та правильність кваліфікації дій за ч.1 ст.121 КК України, мотивував свої вимоги виключено тим, що що після проголошення вироку він не отримував його копію, що спростовується матеріалами кримінального провадження.

Затим обвинувачений повторно подав апеляційну скаргу на вирок із пропуском строку на апеляційне оскарження 03 лютого 2023 року, що підтверджено ним самим при датуванні апеляційної скарги. Проте, поважні причини в розумінні ст.117 КПК України (об`єктивно непереборні обставини, тобто, незалежні від волевиявлення апелянта, пов`язані дійсно з істотними перешкодами чи труднощами), які би унеможливили чи могли унеможливити реалізацію права ОСОБА_9 на апеляційне оскарження вироку в порядку та строки, визначені законом, відсутні.

Отже, апеляційну скаргу слід повернути обвинуваченому як таку, що подана після закінчення строку апеляційного оскарження, і суд апеляційної інстанції за заявою ОСОБА_9 не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись ст.ст.117, 376, 399, 405 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Відмовити в поновленні обвинуваченому ОСОБА_9 строку на апеляційне оскарження вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2021 року щодо ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4