Справа № 161/7334/23 Провадження №11-сс/802/245/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

представника

власника майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2023 року про накладення арешту на майно (кримінальне провадження 0000062 від 05.05.2023),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБ України у Волинській області ОСОБА_9 про арешт майна, яке було вилучене 03.05.2023 у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення огляду місця події на території митного поста «Устилуг» Волинської митниці за адресою: місто Устилуг, вулиця Левінцова, 60, Володимирського району, Волинської області.

Накладено арешт на майно, а саме:

20 купюр номіналом 1 гривня кожна; 5 купюр номіналом 2 гривні кожна; 72 купюри номіналом 5 гривень кожна; 26 купюр номіналом 10 гривень кожна; 2 купюри номіналом 20 гривень кожна; 4 купюри номіналом 50 гривень кожна; 6 купюр номіналом 100 гривень кожна; 29 купюр номіналом 200 гривень кожна; 6 купюр номіналом 1000 гривень кожна; 39577 купюр номіналом 500 гривень кожна; дорожня валіза з полімерного матеріалу синього кольору із написом «Suitcase»; дорожня сумка чорного кольору із синтетичної тканини із написом «Dingda»; дорожня сумка синього кольору із написом «Адідас»; дорожня сумка сірого кольору; копія витягу №180, на 1 арк.; копія податкової декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_7 , на 4 арк.; копія податкової декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_7 , на 3 арк.; копія податкової декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_7 , на 2 арк.; копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_7 , на 1 арк.; копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ПП «ГСТ-ГРУП», на 2 арк.; копія протоколу №8 загальних зборів власників ПП «ГСТ-ГРУП» від 03.12.2020, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 16.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 15.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 12.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 03.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 21.10.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 27.09.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 08.09.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 01.03.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 15.02.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 04.12.2020, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 04.12.2020, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 09.12.2020, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 29.12.2020, на 1 арк.; копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ПП «ГСТ-ГРУП», на 1 арк.; копія протоколу №8 загальних зборів власників ПП «ГСТ-ГРУП» від 03.12.2020, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 09.08.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 06.08.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 10.12.2020, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 10.12.2020, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 09.12.2020, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 09.12.2020, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 07.12.2020, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 07.12.2020, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 04.12.2020, на 1 арк.; копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та г/ромадських формувань стосовно ПП «Девелоп-М», на 1 арк.; копія рішення загальних зборів ПП «Девелоп-М» від 21.10.2021, на 2 арк.; копія платіжного доручення від 22.10.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 22.10.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 22.10.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 22.10.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 22.10.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 22.10.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 02.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 08.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 08.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 08.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 18.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 22.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 22.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 22.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 22.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 22.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 29.11.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 01.12.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 06.12.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 20.12.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 20.12.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 28.12.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 28.12.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 28.12.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 28.12.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 28.12.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 30.12.2021, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 06.01.2022, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 14.01.2022, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 18.01.2022, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 18.01.2022, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 19.01.2022, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 31.01.2022, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 18.02.2022, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 18.02.2022, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 14.03.2022, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 20.04.2022, на 1 арк.; копія платіжного доручення від 21.07.2022, на 1 арк.; копія видаткового касового ордеру від 29.07.2022, на 1 арк.; копія видаткового касового ордеру від 25.07.2022, на 1 арк.; копія видаткового касового ордеру від 03.08.2022, на 1 арк.; автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», р.н. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу с.н. НОМЕР_2 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що матеріалами провадження доведено наявність обґрунтованих підстав для накладення арешту на вказані вище предмети, які є доказами в кримінальному провадженні, також це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98, п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, а тому є необхідність у їх збереженні шляхом накладення арешту.

Не погодившись з оскарженою ухвалою, власник майна оскаржує її з мотивів, що вона незаконна, необґрунтована та не відповідає вимогам КПК України. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та кримінального провадження і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин.

Так слідчим у клопотанні не наведено жодних доказів або обґрунтувань того, що тимчасово вилучене майно, на яке орган обвинувачення просить накласти арешт, має ознаки речових доказів, Також з клопотання слідчого не вбачається, що вилучене майно має незаконне походження.

Крім того у клопотанні слідчого в достатній мірі не обґрунтовано вагомість накладення арешту на вилучене майно, які саме сліди кримінального правопорушення воно на собі зберегло, які відомості можна отримати за його допомогою, що в подальшому можуть бути використанні як доказ факту чи обставини у кримінальному провадженні. Також, зазначає, що у ході досудового розслідування слідчим не здобуто та не долучено до клопотання про арешт майна жодного доказу незаконних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_10 . Крім того, відсутні будь-які підстави стверджувати, що ОСОБА_7 , ОСОБА_10 після 24.02.2022 здійснювали фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України.

Враховуючи вказане вище, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, власника майна та його представника, які апеляцію підтримали у повному обсязі з підстав викладених у ній, прокурора, який скаргу заперечив через її безпідставність, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтями 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, згідно з якими зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Кримінальний процесуальний закон передбачає обов`язкові вимоги, яким має відповідати клопотання арешт майна і перевірку відповідності клопотання вказаним вимогам покладено на слідчого суддю. Серед таких вимог згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України зокрема є те, що в клопотанні про арешт майна має бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети, які були об`єктом кримінально протиправних дій: гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Аналіз змісту клопотання прокурора та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах, не дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що СВ УСБУ у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000062 від 02 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.110-4 КК України.

Підставою для реєстрації даних відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань слугували встановлення органом досудового розслідування того, що громадяни України ОСОБА_11 та ОСОБА_12 здійснюють фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни і повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України, в особливо великому розмірі.

У клопотанні слідчий зазначає, що громадянка України ОСОБА_7 отримала грошові кошти на загальну суму 19 801 790 гривень у ОСОБА_10 у травні поточного року під час перебуванняя в Республіці Польща та перетнувши державний кордон України 02 травня 2023 року перевезла на територію України для подальшої передачі невстановленій досудовим розслідуванням особі з метою подальшого використання у фінансуванні дій, вчинених з метою насильницької зміни і повалення конституційного ладу або захоплення державногї влади, зміни меж території або державного кордону України. Вказані грошові кошти у особливо великому розмірі відповідно до клопотання були протиправно отриманні ОСОБА_10 на території міста Мелітополь Запорізької області, що перебуває під окупацією збройних сил Російської Федерації, та які в подальшому були в березні поточного року вивезені з окупованої території.

03 травня 2023 року було проведено огляд місця події на території митного поста «Устилуг» Волинської митниці за адресою: місто Устилуг, вулиця Левінцова, 60, Володимирського району, Волинської області, під час якого у ОСОБА_7 було виявлено і вилучено вказане в клопотанні майно, в тому числі гршові кошти на загальну суму 19 801 790 гривень, платіжні доручення, копія видаткових касових ордерів, транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser 200», р.н. НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу с.н. НОМЕР_2 .

У свою чергу встановлено, що власник майна ОСОБА_7 під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна надала слідчому судді значний перелік документів на підтвердження законності походження вилучених грошових коштів, зокрема, протокол №8 загальних зборів власників ПП «ГСТ-ГРУП» від 03.12.2020, протокол №02/10 загальних зборів власників ПП «ДЕВЕЛОП-М» від 21.10.2021 та інші, які підтверджують законність походження вказаного майна.

При цьому, задовольняючи клопотання слідчого та мотивуючи необхідність накладення арешту на майно, перелічене в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, слідчий суддя, покликавшись на зміст клопотання щодо фактичних обставин кримінального провадження та положення статей 170-173 КПК України, зазначив, що арешт майна зумовлений необхідністю збереження речових доказів.

Поряд із цим, не зрозуміло, на які саме докази покликається слідчий суддя, оскільки відповідно до вимог ст.171 КПК України слідчий належним чином не мотивував своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальними правопорушеннями, що розслідуються, та майном, на яке просить накласти арешт прокурор.

Всупереч зазначеному твердженню слідчим суддею не були належним чином досліджені докази долучені до заперечення щодо клопотання про арешт майна власником майна ОСОБА_7 .

Також як зазначила в судовому засіданні ОСОБА_7 з метою дотримання вимог чинного законодавства під час транскордонного переміщення готівкових грошових коштів з окупованої території м. Мелітополь Запорізької області та уникнення порушення будь-яких чинних вимог, порядків та правил нею було надіслано 02.03.2023 відповідні запити до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, Державної прикордонної служби, Державної митної служби. Також направлено запит в СБУ, на якій було надано відповідь, що будь-які вимоги та/або акти органів СБУ, які регламентують питання транскордонного переміщення фізичною особою належних їй готівкових коштів з окупованих територій на підконтрольну Україні територію відсутні.

На переконання суду апеляційної інстанції, вказані дії ОСОБА_7 свідчать про те, що вона вживала усіх можливих заходів для повідомлення відповідних державних органів про мету транскордонного переміщення належних їй і її чоловікові грошових коштів, що поза розумним сумнівом слід оцінювати як такі, котрі ставлять під сумнів причетність останніх до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.110-2 КК України.

Також, колегією суддів встановлено, що станом на момент подання клопотання про накладення арешту на вказане вище майно орган досудового розслідування володів інформацією про те, що ОСОБА_7 має намір на переміщення грошових коштів в особливо великому розмірі з окупованої території на територію підконтрольну Україні.

Викладаючи зміст клопотання, слідчий обмежився лише загальними фразами та цитуванням окремих норм КПК України, при цьому не обґрунтував, яким саме критеріям ст.98 КПК України відповідають вилучене майно ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на території України, які саме ознаки такого майна можуть бути використані для доведення конкретних обставин, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, зокрема що стосується фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, зокрема з часу початку повномасштабного вторгнення РФ після 24.02.2022 року.

З огляду на вказане грошові кошти та інше виявлене та вилучене у ОСОБА_13 під час огляду місця події 03 травня 2023 року майно лише формально визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, без зазначення яким критеріям, визначеним ст.98 КПК України вони відповідають, правові підстави для накладення арешту на це майно були відсутні.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Отже, слідчим у клопотанні, а прокурором при апеляційному розгляді не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, оскільки ними не надано доказів, що майно, на яке просив накласти арешт сдідчий є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, більше того клопотання слідчого містить лише припущення щодо можливої злочинної діяльності, при цьому матеріалами клопотання доведено лише факт того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_14 є власниками вище зазначеного майна та здійснили вивезення грошових коштів з окупованої частини Запорізької області, що самими власниками майна і не заперечується.

Також колегія суддів звертає увагу, що ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст.ст.171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника.

З урахуванням вказаних обставин, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч.1 ст.173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

З огляду на викладені обставини, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора щодо арешту майна, як такого, що внесено з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 376, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2023 року в даному провадженні скасувати та постановити нову.

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБ України у Волинській області ОСОБА_9 про арешт майна, яке було вилучене 03.05.2023 у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення огляду місця події на території митного поста «Устилуг» Волинської митниці за адресою: місто Устилуг, вулиця Левінцова, 60, Володимирського району, Волинської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

У справі постановлено окрему думку, яка не оголошується та приєднується до справи.

Головуючий

Судді