Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2155/21
Провадження № 1-кп/553/55/2023
У Х В А Л А

Іменем України

09.05.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000680 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.06.2021 року відносно ОСОБА_4 , обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16.08.2021 року з одночасним визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 140960 грн. 00 коп., термін дії якого продовжувався ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 12.08.2021 року, від 06.10.2021 року, від 25.11.2021 року, від 20.01.2022 року, від 10.03.2022 року, від 26.04.2022 року, від 07.06.2022 року, від 26.07.2022 року, від 15.09.2022 року, від 01.11.2022 року, від 08.02.2023 року та від 21.03.2023 року.

При вирішенні питання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було враховано дані про особу ОСОБА_4 , який не працює, не має постійних джерел доходу та міцних соціальних зв`язків, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, те, що він перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи можливість втрати свободи на тривалий строк позбавлення волі в разі доведення винуватості, позаяк обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними показань, тим паче, що з деякими з цих осіб він мав візуальний контакт, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, вчиняти спроби будь-якого іншого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, не виконувати процесуальні рішення, визнавши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

В судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігання яким стало підставою для його обрання та продовження, не зникли, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинуваченого та інші конкретні обставини справи є неможливим.

В обґрунтування клопотання прокурор послався на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не працює та не має постійного джерела доходу, не має сталих соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, що передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна. Вказане в сукупності дає підстави стверджувати про те, що він може ухилитись від суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, оскільки на даний час є невстановленим місце придбання ним наркотичних засобів, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, яких знає у обличчя та які на даний час не допитані судом, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, не виконуючи процесуальні обов`язки та процесуальні рішення. Просить продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів з одночасним визначенням розміру застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти продовження строку тримання під вартою. Обвинувачений зазначив, що не має можливості наміру тиснути на свідків, тим паче ухилятись від суду, письмові докази у справі досліджені, а речові докази перебувають у працівників поліції, просив застосувати до нього домашній арешт, щоб допомагати хворій матері. Захисник наголосила на безпідставності клопотання прокурора та недоведеності існування на теперішній час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими обґрунтоване клопотання, та висновки про існування яких ґрунтуються виключно на припущеннях. Вказала на безпідставність доводів прокурора про можливість у обвинуваченого знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони вилучені та знаходяться в розпорядженні сторони обвинувачення, тим паче тиснути на свідків, яких прокурор не має можливості доставити до суду, дослідження майже усіх доказів сторони обвинувачення та недоведеність причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень. Просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.

При вирішенні клопотання прокурора суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не працює та не має постійного джерела доходу, ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, вік, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан та оцінюючи встановлені обставини у сукупності вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з частиною яких знайомий, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Сам факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції, на переконання суду, не свідчить безперечно про таку його зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованих йому діянь і особи обвинуваченого та є приводом до такої істотної зміни обставин, що б виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Жодних даних, які свідчать про наявність таких обставин, які можуть істотно вплинути на можливість продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , та стати підставою для скасування запобіжного заходу чи зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, як і даних, які свідчать про наявність підстав для зменшення розміру застави, стороною захисту не надано та судом в ході судового розгляду справи не встановлено.

При цьому, обставини здійснення обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень та доведеність винуватості потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час судового розгляду справи, що не виключає можливості застосування до нього запобіжного заходу.

Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , та які на теперішній час не зникли, а також те, що, на переконання суду, застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту чи особистого зобов`язання, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, тим паче у зв`язку з військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, з приводу застосування особистої поруки та застави жодна особа у встановленому законом порядку не зверталась, суд приходить до висновку про доведеність підстав для продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу та оскільки судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно нього на 60 днів.

Разом з тим, при продовженні застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд вважає за доцільне визначити розмір застави обвинуваченому у розмірі, визначеному при застосуванні запобіжного заходу згідно з ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.06.2021 року, в сумі 140960 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з 11 год. 00 хв. 09 травня 2023 року по 11 год. 00 хв. 07 липня 2023 року включно з застосуванням застави у розмірі, визначеному при застосуванні запобіжного заходу згідно з ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 18.06.2021 року, - в сумі 140960 грн. 00 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1