ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1089/23 Справа № 215/1424/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000028 від 03.03.2023 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2023 року про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозуватка, Криворізького району, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженому, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2023 року, було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 ..

Застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб, а саме до 16:44 год. 03 червня 2023 року включно.

Одночасно ОСОБА_8 визначено заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень, із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, який належить до категорії тяжких злочинів, та за яке передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 не має постійного джерела доходів, підозрюється у вчиненні корисливого злочину в сфері незаконного обігу психотропних речовин. Таким чином, прокурором доведено наявність вагомих ризиків, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою відшукання коштів для існування. Водночас, ОСОБА_8 міцних соціальних стосунків не має, що в сукупності з іншими обставинами свідчить про ризик переховуватись від органів досудового слідства або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, з метою уникнення від відповідальності, у зв`язку з чим більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даним ризикам. Тому, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 на строк 60 діб з моменту затримання.

Враховуючи особу підозрюваного, його відношення до скоєного злочину, наявність постійного місця проживання, майнового стану, слідчий суддя вважав за можливе застосувати до ОСОБА_8 в якості альтернативного запобіжного заходу - заставу, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вважає, що ухвала є незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що слідчий суддя формально перелічив судову практику без посилання на конкретні факти, які підтверджують наявність обставин, на які він посилався.

Зазначає, що ані слідчий, ані прокурор не довели наявність в діях ОСОБА_8 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, є сиротою, навчається у Криворізькому професійно-будівельному ліцеї, має постійне місце перебування, матеріальна шкода не завдана.

Заслухавши суддю-доповідача, думки підозрюваного ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які, кожен окремо, апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваної менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою, з альтернативною заставою, цих вимог закону дотримався.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, на які грунтовно посилається слідчий у поданні, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту свідків, висновком експертизи, протоколами впізнання за фотознімками, матеріалами проведення оперативної закупівлі та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, які дають підстави стверджувати про вірогідну причетність ОСОБА_8 до інкримінованого правопорушення.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до більш детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується вказаними доказами та не оспорюється захисником в апеляційній скарзі.

Крім того приймається до уваги, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів оцінює як безпідставні.

Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про особу підозрюваного, є необгрунтованими.

Так, ОСОБА_8 небезпідставно підозрюється у тому, що він вчинив тяжке кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, за яке передбачене покарання до 8 років позбавлення волі, а отже, розуміючи невідворотність покарання, останній дійсно може переховуватись від органу слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

У рішенні ЕСПЛ у справі "W проти Швейцарії" зазначено, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятися від слідства.

З тих самих міркувань, а також враховуючи, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, дані щодо його міцних соціальних зв`язків та наявності утриманців відсутні, колегія суддів вважає ризик продовження ним злочинної діяльності, вчинення іншого кримінального правопорушення реальним і вагомим.

Обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цієї підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання її під вартою, з визначенням альтернативної застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Що стосується доводів захисника про надмірний розмір застави, то вони є необґрунтованими з огляду на наступне.

Положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У своєму рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями - серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі тощо.

Колегія суддів, погоджуючись з висновками слідчого судді, вважає, що розмір застави у межах, визначених ст. 182 КПК України, здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, і не вбачає достатніх підстав для його зменшення.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія судів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2023 року про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4