УХВАЛА

25 травня 2023 року

м. Київ

справа № 522/5666/18

провадження № 51-2414ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2023 року касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і встановлено п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання нею копії вказаного судового рішення. При цьому в ухвалі потерпілій було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

У межах наданого строку потерпіла ОСОБА_4 повторно звернулася до суду

з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 24 квітня 2023 року, в повному обсязі не усунула.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються.

Однак потерпіла у вступній частині касаційної скарги, як і попереднього разу, вказує

на оскарження нею вироку апеляційного суду від 17 січня 2023 року, однак при цьому формулює свої вимоги у прохальній частині скарги щодо вироку Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021 року та ухвали Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, чим знову допустила суперечності. Крім того, зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Однак касаційна скарга потерпілої, яка у прохальній частині скарги порушує питання

про зміну судового рішення та часткове скасування ухвали апеляційного суду, а саме

в частині застосування до засудженого амністії, як і попереднього разу, не містить відповідного обґрунтування зазначеної вимоги із посиланням на підстави, передбачені процесуальним законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка

її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

При цьому прохальна частина касаційної скарги має узгоджуватися з положеннями

ст. 436 КПК, оскільки нечітке, суперечливе чи таке, що не відповідає наведеним вимогам, прохання скаржника унеможливлює прийняття судом касаційної інстанції відповідного рішення згідно вимог закону.

Однак вимоги потерпілої у касаційній скарзі про зміну судового рішення, часткове скасування ухвали апеляційного суду, а саме в частині звільнення ОСОБА_5

від визначеного місцевим судом основного покарання на підставі ЗУ «Про амністію

у 2016 році», а також застосування до останнього вироку Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2021 року, як і попереднього разу, є суперечливими та знову

не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, якою визначено повноваження касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи вказані положення КПК, колегія суддів уважає, що касаційну скаргу потерпілої слід повернути особі, що її подала.

Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Повернути потерпілій ОСОБА_4 її касаційну скаргу на вирок Одеського апеляційного суду від 17 січня 2023 року щодо ОСОБА_5 з усіма доданими

до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3