Провадження №1-кп/523/60/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

08.08.2023 м.Одеса

Суворовського районного суду м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0005779 від 19.11.2014 року за звинуваченням:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

В ніч з 23.07.2014 на більш точний час в ході досудового розслідування встановити не видалось можливим, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом

з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились біля кафе-бару «Малібу» в гідропарку «Лузанівка» за адресою: м. Одеса, вул. Лузанівська № 16, де познайомились з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після чого почали спільно вживати алкогольні напої, а саме: вино. Приблизно о 02 годині 00 хвилин ОСОБА_9 пішла до свого місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_8 залишилась в одній компанії з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Через деякий час ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вмовили ОСОБА_8 провести її до місця проживання останньої, а саме до будинку АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що вона знаходилася в стані алкогольного сп`яніння.

Скориставшись тим, що ОСОБА_8 не орієнтується в м. Одесі, так як проживає в м. Ірпінь, Київської області, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повели її в іншому напрямку. Так, коли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проходили біля будинку № 307 по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі, у них виник умисел на відкрите заволодіння чужого майна, а саме золотого ланцюжка, який знаходився на шиї ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_13 обперся на ОСОБА_8 , в наслідок чого вони вдвох впали на землю, та в цей час ОСОБА_13 зняв з шиї потерпілої золотий ланцюжок вартістю 2000 гривень, після чого ОСОБА_12 в той час як ОСОБА_8 знаходилась на землі в свою чергу наніс її удар в обличчя правою ногою, від якого ОСОБА_8 впала на спину та знепритомніла. В свою чергу ОСОБА_13 та ОСОБА_12 нанесли ОСОБА_8 численні тілесні ушкодження в область голови, тулубу та кінцівок.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 399-2488/2014 від 29.09.2014 встановлено, що всі тілесні пошкодження, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_8 у вигляді поєднаної травми голови, шиї, грудної клітки, живота, кінцівок, зазначені в п. 1 (а, б. в, г, д. е) і ускладнені шоком, були небезпечними для життя та згідно з п. 2.1.1., (а)^. 1.3. (І, л, о. п). «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ, 1995 р.) мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Після чого з метою приховування іншого злочину, а саме - відкритого заволодіння золотим ланцюжком приналежним ОСОБА_8 , далі вони домовились про те, що для того, щоб ОСОБА_8 не звернулась до правоохоронних органів щодо вищевказаного факту, потрібно її налякати та нанести їй тілесні ушкодження. Після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , будучи об`єднаними спільним умислом, спрямованим на позбавленням життя ОСОБА_8 продовжили наносити останній тілесні ушкодження. Так, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_13 почав душити та наносити удари руками по тулубу та голові ОСОБА_8 , а ОСОБА_12 з метою подолання опору ОСОБА_8 та з метою полегшення заподіяння останній смерті, закривав своїми руками її' обличчя та ніс, тим самим позбавляючи її можливості дихати, тобто продовжувати виконувати необхідні дії з метою продовження нею життєдіяльності, та покликати будь-кого на допомогу. В ході нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_12 на поверхні землі помітив дерев`яну палицю, один з кінців якої був гострим, взяв вказану палицю в руку, та, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір спрямований на вбивство останньої, почав наносити їй удари гострим кінцем вказаної палиці по шиї, з метою пошкодження загальної сонної артерії. Тим самим ОСОБА_12 скоював вбивство ОСОБА_8 способом особливо болісним для останньої. На протязі всього цього часу ОСОБА_13 продовжував закривати рот та ніс ОСОБА_8

ОСОБА_13 та ОСОБА_12 впевнились у тому, що ОСОБА_8 ще дихає, продовжили реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на умисне вбивство з особливою жорстокістю та приховування іншого злочину. Так, ОСОБА_12 почав руками душити ОСОБА_8 , а ОСОБА_13 в свою чергу обома колінами надавив на грудну клітину останньої, тим самим сприяючи більш швидкому настанню смерті ОСОБА_8 .

В подальшому вищевказані особи впевнившись у тому, що ОСОБА_8 не дихає, не припинили своїх злочинних дій. Так, ОСОБА_13 , взявши голову ОСОБА_8 , обома руками, з метою зламати шию останньої, повернув її доти, доки вона не прийняла неприродне положення.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 померла на місці події, а ОСОБА_13 та ОСОБА_12 після скоєння даного кримінального правопорушення з місця скоєння злочину зникли в невідомому напрямку розпорядившись майном на свій погляд.

Після чого, нічого не пояснюючи, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 віддали свої речі та речі ОСОБА_8 , ОСОБА_5 при цьому сказали щоб останній спалив ці речі в мангалі, далі ОСОБА_12 пішов до моря вмивати обличчя та мити руки, які були в крові ОСОБА_8 , а ОСОБА_13 пішов до торгівельної палатки, в якій знаходились речі, які в подальшому ОСОБА_13 та ОСОБА_12 одягнули на себе.

ОСОБА_5 впізнав серед речей, які йому передали ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , речі в які була одягнена ОСОБА_8 , коли ОСОБА_13 та ОСОБА_12 пішли проводжати її додому. У цей час, йому стало зрозуміло, що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 скоїли особливо тяжкий злочйн, а саме вбивство. Але з метою приховування вищевказаного злочину, ОСОБА_5 своїми умисними діями виконав вимоги ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , спаливши в мангалі речі ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , на яких явно було видно сліди скоєного ОСОБА_16 та ОСОБА_10 злочину, а саме кров, тим самим знищив сліди злочину.

Наступного дня ОСОБА_5 стало відомо, що неподалік кафе-бару «Малібу» в гідропарку «Лузанівка» за адресою: м. Одеса, вул. Лузанівська № 16, а саме біля будинку № 307 по вул. Миколаївська дорога в м. Одесі було знайдено труп жінки з ознаками насильницької смерті, після чого ОСОБА_5 остаточно усвідомив, що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 скоїли особливо тяжкий злочин, а саме вбивство ОСОБА_8 , але в подальшому ОСОБА_5 до правоохоронних органів з метою повідомити про скоєння вказаного злочину ОСОБА_16 та ОСОБА_10 не звернувся.

Позиція обвинуваченого:

У судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винним у повному обсязі, у вчиненні злочину вказаного у вироку, та підтвердив фактичні обставини при яких, він його вчинив.

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за злочини, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч. 1 ст.396 КК України, як: заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину (приховування злочину).

Відомості про укладену угоду про визнання винуватості:

27.11.2014 року між прокурором Суворовського району м. Одеси який згідно із статтею 37 КПК України має повноваження прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, була укладена угода про визнання винуватості, яка відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.468, ч.4 ст.469, ст.472 КПК України.

При укладенні угоди прокурор врахував обставини зазначені в ст. 470 КПК України: ступінь та характер сприяння підозрюваного у проведенні кримінального провадження щодо нього; характер та тяжкість обвинувачення (підозри); наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні даного злочину, передбаченого ч. 1 ст.396 КК України.

Цією угодою, з урахуванням пом`якшуючих обставин, які істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого: щирого каяття, беззастережного визнання винуватості, відсутності обтяжуючих обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 396 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, та на підставі ст.75 КК України зі звільненням обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням.

Крім того, угодою встановлені наслідки її укладання і затвердження, відповідно до вимог ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Позиція учасників судового розгляду:

В судовому засіданні прокурор, підтвердив добровільність укладення угоди, та вважав за необхідне затвердити її.

Обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник підтвердив добровільність укладеної угоди.

Мотиви ухвалення рішень щодо питань, які вирішуються судом та положення закону, якими керувався суд:

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, або будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, і тому вона може бути затверджена судом. На умовах цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим є правильною за ч. 1 ст. 396 КК України. Внаслідок вчинення злочину шкоду нікому не завдано.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що необхідно затвердити дану угоду про визнання винуватості, та призначити покарання, відповідно до угоди.

Крім того, на підставі ст.72 КК України, так як до постановлення вироку ОСОБА_5 був затриманий в строк відбуття покарання необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 07.08.2023 по 08.08.2023 із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі. Так як наразі відсутні ризики передбачені ст.177 КПК України, у задоволенні клопотання прокурора про обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 370, 374-375, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду, укладену 27.11.2014 року між прокурором прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_17 і обвинуваченим ОСОБА_5 , про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.396 КК України.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 396 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 07.08.23 по 08.08.23 із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

У задоволенні клопотання прокурора про обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, звільнивши останнього з під варти в залі суду.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його оголошення до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокур.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя : ОСОБА_1