УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , представника адвоката ОСОБА_4 , власників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві перебувають матеріали досудового розслідування внесені 22.06.2023 року до ЄРДР за № 0000215 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України.

Як вбачається з клопотання, в ході досудового розслідування, 21.08.2023 року під час проведення обшуку на підставі ч.3 ст.233 КПК України, на який в подальшому був наданий дозвіл слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси, за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено грошові кошти у вигляді 65 (шістдесяти п`яти) банкнот номіналом 100 доларів США; 12 (дванадцяти) банкнот номіналом 100 доларів США; 3 (три) банкноти номіналом 100 доларів США; 9 (дев`ять) банкнот номіналом 50 доларів США; 1 (одна) банкнота номіналом 20 доларів США; 6 (шість) банкнот номіналом 10 доларів США; 5 (п`ять) банкнот номіналом 5 доларів США; 1 (одна) купюра номіналом 100 Євро; 1 (одна) купюра номіналом 50 Євро; 1184 (одна тисяча сто вісімдесят чотири) банкноти номіналом 100 доларів США та 2 банкноти номіналом 50 доларів США. Вказані грошові кошти визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладання арешту на вказане в клопотанні майно, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в клопотанні доводи.

Представник адвокат ОСОБА_7 заперечував на задоволенні клопотання, посилаючись на відсутність підстав для арешту вилучених грошових коштів, належність їх подружжю ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , надавши до суду письмові заперечення. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 погодились з думкою представника.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думки учасників процесу, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вилучене майно, зазначене у клопотанні, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги, правову підставу для арешту майна тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного слідчим у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони розпорядження та користування, на грошові кошти у вигляді 65 (шістдесяти п`яти) банкнот номіналом 100 доларів США; 12 (дванадцяти) банкнот номіналом 100 доларів США; 3 (три) банкноти номіналом 100 доларів США; 9 (дев`ять) банкнот номіналом 50 доларів США; 1 (одна) банкнота номіналом 20 доларів США; 6 (шість) банкнот номіналом 10 доларів США; 5 (п`ять) банкнот номіналом 5 доларів США; 1 (одна) купюра номіналом 100 Євро; 1 (одна) купюра номіналом 50 Євро; 1184 (одна тисяча сто вісімдесят чотири) банкноти номіналом 100 доларів США та 2 банкноти номіналом 50 доларів США.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1