490/3490/23 10.07.2023
н/п 1-кп/490/637/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3490/23
У Х В А Л А

10 липня 2023 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час проведення в режимі відеоконференції судового засідання по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000434 від 30.03.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України.

В судовому засіданні прокурором подано письмове клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , в обґрунтування якого зазначено, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. Застосування до ОСОБА_3 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та на підставі положень ст.616 КПК України просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, оскільки зазначені у клопотанні прокурора ризики є необґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив змінити запобіжний захід для проходження військової служби, після чого відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та залишив судове засідання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора та оглянувши матеріали судової справи, суд приходить до наступного.

Так, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 квітня 2023 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн. 00 коп. та із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 травня 2023 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 продовжено до 17 липня 2023 року включно, з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 квітня 2023 року.

Відповідно ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, ст.17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

На думку суду, обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника ОСОБА_5 стосовно наявності позитивних обставин, які характеризують ОСОБА_3 , однак не вважає беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Разом з тим, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього судом не встановлено.

Так, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він обвинувачується і щодо яких останньому органом досудового розслідування пред`явлене обвинувачення. Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування).

На наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_3 обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за вчинення якого передбачено покарання до семи років позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому злочинів, будучи обізнаними про покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території. Крім того, ОСОБА_3 є раніше судимим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, та вчинив дані кримінальні правопорушення у період відбуття іспитового строку.

Щодо посилання прокурора про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, суд зазначає, що вказаний ризик не підтверджений жодним належним та допустимим доказом, а тому є необґрунтованим та безпідставним в розумінні діючого КПК та при прийнятті рішення до уваги не приймається.

Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем за мобілізацією, неодружений, малолітніх дітей на утриманні не має, що вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а також стан його здоров`я (відсутність даних щодо неможливості перебування в умовах ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" за станом здоров`я).

Щодо клопотань обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про скасування/зміну запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, слід зазначити наступне.

Так, згідно ч.1 ст.616 КПК України, у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 звернулись безпосередньо до суду з клопотаннями про скасування/зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби на особливий період, що є порушенням вимог ст.616 КПК України. Таким чином, вбачається, що стороною захисту було порушено процедуру звернення з даними клопотаннями, оскільки з такими клопотаннями, згідно положень ч.1 ст.616 КПК України, вони повинні звернутися до прокурора, а не безпосередньо до суду. А тому, подані стороною захисту клопотання задоволенню не підлягають, що не позбавляє їх права на звернення із таким клопотанням у відповідності до приписів ст.616 КПК України, яке прокурором розглядається, враховуючи також вимоги вказаної статті.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що станом на теперішній час першим слідчим відділом (з дислокацією у м.Полтаві) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000062 від 21.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , що підтверджується наявним в матеріалах судової справи запитом слідчого ОСОБА_6 від 27.06.2023 року про надання дозволу на побачення із ОСОБА_3 для проведення слідчих та процесуальних дій у вказаному кримінальному провадженні.

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

Доводи захисника в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України, необхідного для тримання під вартою, та зводяться лише до незгоди з клопотанням прокурора.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.177, 178, 183, 194, 197, 331, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 - задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" строком на 60 днів, а саме до 07 вересня 2023 року включно, та з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 квітня 2023 року.

В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про скасування/зміну запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1