Провадження 1-кп/557/107/2023
Справа 557/1148/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження №0000106, внесенного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2023,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Симонів Гощанського району Рівненської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з загальною базовою середньою освітою, не працює, не одружений, раніше не судимий,

за ч.1 ст.122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2023 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в житловому будинку своєї співмешканки ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту, що виник на побутовому ґрунті, своїми руками схопив за пальці на правій руці ОСОБА_5 та викручував їх, внаслідок чого завдав останній тілесних ушкоджень у вигляді відриву кісткового фрагменту в місці приєднання сухожилки розгинача 4-го пальця до нігтьової фаланги, без зміщення, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 435 від 19.06.2023 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся та суду показав, що дійсно 11.06.2023 приблизно о 17:30 год. за місцем проживання на АДРЕСА_2 , мав місце конфлікт з потерпілою, під час якого він викручував їй пальці та наніс вказані тілесні ушкодження, повністю згідний з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 11.06.2023 приїхала в с. Симонів до матері святкувати її день народження. Приїхавши, побачила, що матір та її співмешканець сплять, вона їх через годину почала будити. Потім близько 17 години виник конфлікт між матір`ю та співмешканцем ОСОБА_3 , вона викликала поліцію та заступалася за матір, під час цього ОСОБА_3 наніс їй тілесні ушкодження та викрутив пальці, чим завдав їй зазначені в обвинувальному акті тілесні ушкодження. Вважає призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується доказами, зібраними стороною обвинувачення, які відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, оскільки обставини скоєння злочину учасниками процесу не оспорюються.

Згідно висновку експерта 435 від 19.06.2023, …. відмічені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді відриву кісткового фрагменту в місці приєднання сухожилки розгинача 4-го пальця до нігтьової фаланги, без зміщення могло виникнути за обставин та в термін, відмічений у постанові, а саме 11.06.2023, згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я (а.п. 25-26).

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.1 ст. 122 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину.

Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого, який раніше не судимий в силу дії ст. 89 КК України, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога та психіатра, не працює, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дійшов висновку про призначення покарання в межах санкції ст. 122 ч.1 КК України у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.

Шкода кримінальним правопорушенням не встановлена. Цивільний позов не заявлявся. Речові докази відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.

Копія вироку вручається обвинуваченому, прокурору негайно після його проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошення вироку, копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1