Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/1270/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого : ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000010 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч. 3 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, крім того, залишив без допомоги осіб, яка перебували у небезпечному для життя стані і позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок малолітства та безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 08 січня 2023 року, приблизно о 18 год. 45 хв., в порушення вимог підпункту а) пункту 2.1, підпункту б) пункту 2.3, підпункту а) пункту 2.9, пункту 12.3, пункту 12.4 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, керуючи автомобілем ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись поблизу буд. № 15 на вул. Чорновола в с. Калинівка Сарненського району Рівненської області, зі сторони с. Кузьмівка Сарненського району Рівненської області в напрямку до смт. Степань Сарненського району Рівненської області, з увімкнутим ближнім світлом фар, зі швидкістю приблизно 70 км/год., що перевищує допустиму швидкість руху у населеному пункті, яка повинна була становити не більше 50 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, з моменту виявлення перешкоди для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яка тримаючи руками велосипед «Rover 7» вела його в руках з правої сторони від себе та перевозила на багажнику малолітнього пасажира ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які рухалася попереду автомобіля в попутному напрямку по проїзній частині, яких він міг об`єктивно виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості до швидкості руху пішоходів та велосипеда або об`їзду перешкоди та допустив наїзд автомобіля на пішохода ОСОБА_10 та велосипед на котрому знаходився ОСОБА_11 , хоча мав технічну можливість рухаючись з допустимою швидкістю уникнути наїзду, як шляхом зменшення швидкості автомобіля до швидкості руху перешкоди (пішоходів із велосипедом), так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди, при своєчасному прийнятті мір до реагування.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди: пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці події; пасажир велосипеда «Rover 7» ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани потиличної ділянки голови, підапоневротичних гематом голови, забою головного мозку важкого ступеня з ознаками гострих субарахноїдальних геморагій правої півкулі головного мозку, що ускладнилося дифузним набряком головного мозку, набряком диску зорового нерва, контузії паренхіми лівої легені та базальних відділів паренхіми правої легені, закритого перелому лівої стегнової кістки, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Крім того, ОСОБА_8 , 08 січня 2023 року, приблизно о 18 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу буд. № 15 на вул. Чорновола в с. Калинівка Сарненського району Рівненської області, усвідомлюючи, що в результаті наїзду автомобілем ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_10 та на велосипед «Rover 7» на котрому сидів пасажир ОСОБА_11 , останні залишилися лежати на проїзній частині, перебувають у небезпечному для життя стані і позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження через свій малолітній вік та безпорадний стан, нехтуючи моральними та правовими нормами, які зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані, проявляючи неповагу до прав людини на життя та безпеку, маючи змогу надати потерпілим допомогу, не надав ОСОБА_10 та ОСОБА_11 першу медичну допомогу та свідомо залишив їх без допомоги, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди, не повідомивши про дану дорожньо-транспортну пригоду і наявність потерпілих до жодних державних органів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, вчинене в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого та заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження та ч. 1 ст. 135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок малолітства та безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, оскільки, факт спричинення потерпілим смерті та тілесних ушкоджень перебуває у прямому причинному зв`язку зі вчиненою обвинуваченим ОСОБА_8 дорожньо-транспортною пригодою; і визнає його винуватим у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Встановлені судом обставини повністю підтверджується дослідженими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину в інкримінованих йому діяннях визнав повністю та щиро розкаявся, дав повні та детальні показання про обставини вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та внаслідок неуважності, місце ДТП залишив тому що злякався, але згодом повернувся. Суд переконався в тому, що допитаний обвинувачений докладно, послідовно, переконливо, несуперечливо давав показання про обставини вчинення кримінального правопорушення, його показання підтверджують викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, що виключає можливість обмови себе обвинуваченим.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , повідомив, що обвинувачений ОСОБА_8 просив вибачення, та просив йому призначити максимальне покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_6 підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , повідомив, що обвинувачений ОСОБА_8 ніяких збитків їм не відшкодував, лікували дитину за власні кошти, міру покарання просив призначити згідно закону, заявлений цивільний позов підтримав.

Крім визнання своєї вини, вина ОСОБА_8 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, вчиненим в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, та завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, доведена зібраними по справі та дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.01.2023 року зі схемою та фототаблицями до нього, у якому детально описано та зафіксовано місце дорожньо-транспортної пригоди під час якої обвинувачений ОСОБА_8 допустив наїзд автомобіля на пішохода ОСОБА_10 та велосипед на котрому знаходився ОСОБА_11 , в результаті чого пішохід ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці події. Крім того, наявні на дорозі сліди тертя гуми, осипу, фрагментів лакофарбового покриття зовні бежевого кольору, слідів гальмування на проїзній частині, фрагменту склоочисника транспортного засобу, фрагменту корпусу дзеркала заднього виду транспортного засобу (Т.1 а.к.п.с.5-37).

Згідно протоколу огляду місця події від 08.01.2023 року з фототаблицями до нього, місцем огляду є поле між с. Калинівка та смт. Степань Сарненського району Рівненської області, де було проведено огляд автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На момент огляду в автомобілі були вимкнені двигун та освітлювальні прилади. Оглядом встановлено, що автомобіль має механічні пошкодження передньої частини автомобіля та на нашарування речовини блакитного кольору схожого на фарбу. Крім того на місці конструктивного розташування відсутні: праве дзеркало заднього виду, та правий склоочисник (Т.1 а.к.п.с.38-49).

Протоколом огляду автомобіля від 16.01.2023 року, з фототаблицями до нього, було проведено огляд автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 в ході якого було вилучено фрагменти лакофарбового покриття бежевого кольору з зовнішньої поверхні капота, переднього лівого та переднього правого краю правої передньої стійки даху та кришки багажника (Т.1 а.к.п.с.177-180).

Згідно листа КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради, встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був доставлений в лікарню 08.01.2023 року, де були відібрані зразки сечі та крові. (Т.2 а.к.п.с.172).

Згідно результату токсикологічного дослідження №14 проведеного в КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради, в ОСОБА_8 виявлений методом ГРХ етанол в сечі концентрація - 3,3 проміле, в крові 1,9 проміле (Т.2 а.к.п.с.174).

Згідно акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №3 виданого КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради встановлено, що було проведено огляд ОСОБА_8 в ході якого останній скарг не висловлює, одяг не ушкоджений, забоїв та поранень не виявлено, внутрішньо дещо напружений, мовчазний, інструкції виконує, свідомість патологічно не змінена, має легку дизартрію та зміну модуляції мови, зіниці незначно розширені, реакція на світло млява, рухи не чіткі, міміка млява, хода із порушенням координації, в позі Ромберга стійкий, рухи не точні, тремтіння не виявлено, підтверджує вживання алкоголю 08.01.2023 року. Заключний діагноз алкогольне сп`яніння. (Т.2 а.к.п.с.175).

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КП «Обласна психіатрична лікарня с. Орлівка» Рівненської обласної ради від 08.01.2023 року встановлено, що ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння (Т.2 а.к.п.с.176).

Згідно листа КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради від 28.01.2023 року встановлено, що ОСОБА_11 в період з 09.01.2023 року по 17.02.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії та ортопедо-травматологічному центрі з діагнозом : дифузний забій головного мозку, важка політравма, субарахноїдально-оболонковий крововилив правої гемісфери головного мозку, важкий набряк головного мозку, амавроз. Розмір витрат понесених закладом на стаціонарне ОСОБА_11 становить 110747,52 грн. (Т.2 а.к.п.с.196-197).

Згідно висновку експерта від 22.02.2023 року № СЕ-19/118-23/603-ІТ за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи встановлено, що на момент проведення експертного дослідження автомобіля ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , гальмівного система знаходилася в працездатному стані, система рульового керування заходилася в стані часткової відмови, система освітлення автомобіля знаходилася в стані часткової відмови. Несправність, яка стала причиною часткової відмови системи рульового керування виникла перед ДТП. Несправності, які виражені в пошкодженні корпуса та руйнуванні розсіювача передньої правої фари системи освітлення виникли в момент ДТП. Несправності які виражені у не функціонуванні задніх ліхтарів та ліхтарів освітлення заднього реєстраційного номера системи освітлення виникли перед ДТП. Несправності в системі рульового керування та в системі освітлення автомобіля, які виникли до ДТП, водій міг виявити перед виїздом при контрольному огляді чи технічній експлуатації транспортного засобу (Т.3 а.к.п.с.21-28).

Згідно висновку експерта від 22.02.2023 року № СЕ-19/118-23/5936-ТР за результатами проведення судової трасологічної експертизи встановлено, що полімерний уламок вилучений в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.01.2023 року по вул. Чорновола поблизу будинку №15 в с. Калинівка Сарненського району Рівненської області та залишки радіаторної решітки автомобіля марки ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 до розділення складали одне ціле, складна конструкція полімерних уламків та залишки фіксатора кріплення повітря забірника на капоті з правої сторони автомобіля до розділення складали одне ціле. Уламки склоочисника та корпусу дзеркала заднього виду, які вилучені під час огляду могли складати одне комплектне ціле з деталями автомобіля марки ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак через типовість з`ємних деталей автомобіля та відсутність спільних ліній розділення та спільних ознак експлуатації, встановити що вони складали одне ціле не виявляється можливим (Т.3 а.к.п.с.36-48).

Згідно висновку експерта №22-мк від 18.01.2023 року про проведення судово-медичної експертизи речових доказів (кросівка дитячого на ліву ногу), встановив, що слідів ковзання, характерних для виникнення під час первинного контакту пішохода з транспортним засобом, на ходовій поверхні підошви дитячого кросівка на ліву ногу не виявлено (Т.3 а.к.п.с.52-54).

Згідно висновку експерта №28-мк від 25.01.2023 року про проведення судово-медичної експертизи речових доказів (пари жіночих зимових чобіт, що належали ОСОБА_10 ) встановив, що на ходових поверхнях підошв чобіт, що належали ОСОБА_10 слідів ковзання, характерних для виникнення під час І-ї фази ДТП не виявлено (Т.3 а.к.п.с.58-60).

Згідно висновку експерта від 15.03.2023 року № СЕ-19/118-23/1789-ІТ за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи встановлено, що під час даної дорожньо-транспортної пригоди, мало місце контактування передньої правої частини автомобіля ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 (права частина переднього бампера, права частина панелі передка, права фара, передня права частина капота) з задньою частиною велосипеда Rover 7 (щиток заднього колеса, заднє колесо, задній багажник). Контактування автомобіля з пішоходами відбулося передньою частиною (передній реєстраційний номер, декоративна решітка радіатора, капот, переднє вітрове скло, правий склоочисник, панель даху, праве дзеркало заднього виду). Наїзд автомобіля на велосипед з пішоходами відбувся на правій смузі руху вулиці Чорновола в с. Калинівка Сарненського району Рівненської області (відносно руху зі сторони з с. Кузьмівка у напрямку смт. Степань) на відстані близько 0,7…1,6 м від правого краю проїзної частини, в момент коли заднє колесо велосипеда Rover 7 знаходилось безпосередньо перед початком сліду тертя гуми, який зафіксований в протоколі огляду місця ДТП від 08.01.2023 року. В момент первинного контактування автомобіль ВАЗ-21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився на правій смузі руху вул. Чорновола в с. Калинівка, в поперечному напрямку переднє праве колесу автомобіля розташовувалось на відстані близько 0,8м від правого краю проїзної частини, а заднє колесо розташовувалось на відстані близько 0,7 м від правого краю проїзної частини. Велосипед знаходився на правій смузі руху вул. Чорновола с. Калинівка таким чином, що в поперечному напрямку заднє колесо велосипеда розташовувалось на відстані близько 1,0 м від правого краю проїзної частини (Т.3 а.к.п.с.68-81).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/118-23/598-БД за результатами проведення судової біологічної експертизи встановлено, що кров ОСОБА_8 відноситься до групи 0 (І) (Т.3 а.к.п.с.89-92).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено, що при судово-медичній експертизі у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження, які в своїй сукупності та окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (Т.3 а.к.п.с.95-97).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/118-23/1030-ФХД від 03.02.2023 за результатами проведення судової біологічної експертизи встановлено, що частинки речовин зовні бежевого кольору, вилучені в ході проведення огляду місця ДТП є 5-шаровим лакофарбовим покриттям, які мають спільну групову належність зі зразками із зовнішньої поверхні кришки капоту, зовнішньої поверхні правої передньої стійки даху, з кришки багажника автомобіля ВАЗ 21043 (Т.3 а.к.п.с.110-117).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/118-23/1612-КТ від 16.03.2023 за результатами проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи встановлено, що серед інформаційного вмісту мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 9» відео файлів з атрибутами в період з 00 год. 00 хв. 08.01.2023 по 23год. 59хв. 08.01.2023 не виявлено (Т.3 а.к.п.с.125-130).

Згідно висновку експерта № СЕ-19/106-23/1919-БТ від 27.02.2023 за результатами проведення судової одорологічної експертизи встановлено, що запахові сліди, які були вилучені 08.01.2023 з водійського сидіння, з керма, з важеля перемикання передач співпадають з запаховою інформацією крові ОСОБА_8 , запахові сліди, які були вилучені 08.01.2023 з переднього пасажирського сидіння, з заднього лівого пасажирського сидіння та з заднього правого пасажирського сидіння автомобіля ВАЗ 21043 не співпадають з запаховою інформацією крові ОСОБА_8 (Т.3 а.к.п.с.138-158).

Згідно висновку експерта №19 за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння в стадії елімінації (сп`яніння могло бути середнього ступеня, орієнтовно 2,42 проміле). Ймовірне вживання ОСОБА_8 між 18 год. 45 хв. та 22 год.10 хв. 08.01.2023 року деякої кількості алкогольних напоїв (тобто після ДТП), на що він вказує в протоколі допиту від 09.01.2023 року, в даному випадку суттєво не вплинуло на стан алкогольного сп`яніння, а могло тільки його усугубити (Т.3 а.к.п.с.164-167).

Згідно висновку експерта №19 за результатами проведення судово-медичної експертизи встановлено, що в малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани потиличної ділянки голови, підапоневротичних гематом голови, забою головного мозку важкого ступеня з ознаками гострих субарахноїдальних геморагій правої півкулі головного мозку, що ускладнилося дифузним набряком головного мозку, набряком диску зорового нерва, контузії паренхіми лівої легені та базальних відділів паренхіми правої легені, закритого перелому лівої стегнової кістки. Вищевказані ушкодження виникли внаслідок травматичних дій (з достатньо значною травмуючою силою) тупим твердим предметом (предметами) (можливо, при співударі за таким (такими). Такі ушкодження в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння (Т.3 а.к.п.с.171-188).

Згідно висновку експерта від 22.03.2023 року №СЕ-19/118-23/3153-ІТ за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи встановлено, що швидкість руху автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 перед гальмуванням, складала не менше 44,7…46,7 км/год. За умов видимості проїзної частини 58,6 м, максимально допустима швидкість руху автомобіля становить 88,1…91,2 км/год., а за умов видимості елементів проїзної частини 59,7 м, максимально допустима швидкість руху автомобіля становить 89,0… 92,2 км/год. В описаній дорожній обстановці, водій автомобіля для забезпечення безпеки дорожнього руху, з технічної точки зору, повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.2, п.12.3, п.12.4 та п.19.1а Правил дорожнього руху України. В заданій дорожній обстановці водій при русі зі швидкістю руху автомобіля 50 км/год, в момент виникнення перешкоди для руху мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів із велосипедом при своєчасному прийнятті мір до реагування, як шляхом зменшення швидкості автомобіля до швидкості руху перешкоди, так і шляхом безпечного об`їзду перешкоди. Водій автомобіля ВАЗ 21043 при русі зі швидкістю руху автомобіля 70 км/год, в момент виникнення перешкоди для руху не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішоходів із велосипедом при своєчасному прийнятті мір до реагування шляхом безпечного об`їзду (Т.3 а.к.п.с.219-231).

Висновки судових експертиз є мотивованими, науково обґрунтованими та є належними доказами в справі.

Оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Щодо кваліфікації діяння ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 135 КК України суд акцентує увагу на тому, що суспільна небезпека цього кримінального правопорушення полягає у тому, що людина, яка має можливість надати допомогу іншій людині і тим самим врятувати її від смерті або настання інших тяжких наслідків, не робить цього, що свідчить про низькі моральні якості цієї особи. Злочинність такої бездіяльності підвищується, якщо особа сама поставила іншу особу в небезпечний для життя стан або причетна до події, через яку особа опинилася в такому стані.

Вольовий момент вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, полягає у небажанні суб`єкта злочину надати допомогу безпорадній особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними (прагнення уникнути кримінальної відповідальності, небажання обтяжувати себе, байдуже ставлення до долі іншої людини, егоїзм, небажання допомогти через брак часу, легкодухість, тощо), але на кваліфікацію вони не впливають.

Судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_8 на місці вчинення ДТП не зупинився, з автомобіля не вийшов, не надав будь-якої допомоги потерпілим, які у наслідок отриманих тілесних ушкоджень її потребували, не викликав швидку, не вчинив жодних дій на допомогу, а лише самовільно покинув місце пригоди, залишивши потерпілих у небезпечному для життя стані.

Для кваліфікації за ст. 135 КК не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`я потерпілого. Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, має нести відповідальність за ст. 135 КК.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові ВС від 10 березня 2021 у справі № 742/1479/19.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та приходить до наступних висновків.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_8 , суд враховує те, що він має постійне місце проживання, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, 25.07.2019 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України в стані алкогольного сп`яніння.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За правилами ст. 65 КК України, суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими для застосування судом. Наведені в ній положення стосовно загальних засад призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, виходячи із встановленої ст. 50 КК України мети покарання - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, зобов`язують суд при призначенні покарання належним чином враховувати ці встановлені законом критерії.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2004 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення та тяжкість кримінальних правопорушень, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, санкція статтей яких передбачає визначений вид покарання - позбавлення волі.

За змістом п.п. 20, 21Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Слід зазначити, що як передбачає ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, також що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зіст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», враховуючи характеризуючі дані особи винного, раніше не судимий, характеризується позитивно за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра, має постійне місце проживання, з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, також відношення обвинуваченого до скоєного, в скоєному розкаявся, позицію потерпілих щодо міри покарання, суд враховує і те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настали тяжкі наслідки у вигляді смерті однієї потерпілої отримання неповнолітнім потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, шкода потерпілим невідшкодована, поведінку обвинуваченого після скоєння злочину, суд також враховує, що обвинувачений неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд приходить до висновку про неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому вважає можливим обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, що буде достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що на переконання суду відповідає тяжкості скоєного і наслідкам, які настали.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує, що внаслідок порушення останнім Правил дорожнього руху України було спричинено смерть потерпілого та отримання малолітнім потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, право суду на обрання додаткового покарання, передбаченого санкцією статті, суд приходить до висновку про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Таку міру покарання суд застосовує до обвинуваченого ОСОБА_8 враховуючи конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, грубість порушень вимог Правил дорожнього руху України, що потягло за собою тяжкі наслідки, позицію потерпілих, які втратили близьких родичів, отримали ушкодження здоров`я, та просили призначити обвинуваченому максимально суворе покарання, суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме особі обвинуваченого та характеру вчиненого та буде пропорційним порушеному праву і сприятиме його правомірній поведінці та визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів.

З врахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за кожне із кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, в межах санкції відповідних статей.

Остаточне призначення покарання ОСОБА_8 слід визначити за правилами, передбаченими частиною 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Прокурором у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину в розмірі 110747 грн. 52 коп.

Представником потерпілого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_4 в кримінальному провадженні пред`явлено позов про стягнення з обвинуваченого 500000 грн. моральної шкоди.

ОСОБА_8 цивільний позов прокурора визнав повністю.

На цивільний позов представника потерпілого захисник ОСОБА_7 подав відзив, згідно якого, позов визнає частково, просить стягнути з нього 250000 грн. Відзив обґрунтовує тим, що заявлена позивачем сума моральної шкоди не обґрунтована та не підтверджена належними доказами.

Представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_4 подала відповідь на відзив, в якому просила задовольнити вимоги в повному обсязі, зважаючи на те, що потерпілим є малолітня дитина, якій на момент ДТП було лише 4 роки, який отримав тяжкі тілесні ушкодження, що потягнуло за собою довготривале лікування та негативні наслідки на майбутнє.

Відповідно до ч.3 ст. 127 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою ст. 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва.

Згідно ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Положеннями ч.1 ст.1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Таким чином, заявлені прокурором вимоги підлягають до задоволення та з обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають стягненню кошти в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого, що підтверджується інформацією Комунального підприємства «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради №301/0109/23 від 17.03.2023, згідно якої вартість затрат на лікування та перебування потерпілого ОСОБА_11 за 369 ліжко днів у закладі охорони здоров`я становить 110747,52 грн. Отже, з обвинуваченого ОСОБА_8 слід стягнути витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину на суму 110747,52 грн. до Державного Бюджету України.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, тобто в порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, вчинене в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 та заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Винними діями обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілому малолітньому ОСОБА_11 була заподіяна моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, що він зазнав внаслідок ДТП, при якому отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани потиличної ділянки голови, підапоневротичних гематом голови, забою головного мозку важкого ступеня з ознаками гострих субарахноїдальних геморагій правої півкулі головного мозку, що ускладнилося дифузним набряком головного мозку, набряком диску зорового нерва, контузії паренхіми лівої легені та базальних відділів паренхіми правої легені, закритого перелому лівої стегнової кістки, які в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Згідно положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши в повному обсязі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується цивільний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди суд дотримується вищезазначених вимог законодавства та враховує, як величину її заподіяння, так і реальну можливість відшкодування, з врахуванням обставин справи, фізичних та психологічних страждань потерпілого.

Внаслідок ДТП малолітній потерпілий, якому на момент вчинення ДТП було лише 4 роки отримав тяжкі тілесні ушкодження, які були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, внаслідок яких отримав довготривале лікування та проходження багатьох процедур, які для чотирирічної дитини завдавали нестерпного фізичного болю та негативні наслідки для здоров`я в цілому. Крім того, ОСОБА_12 визнаний винуватим в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.135 КК України, яке полягає в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок малолітства та безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний стан. Суд вважає, що сума у відшкодування в 350000 (триста п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_11 є обґрунтованою та умотивованою, що буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до ст.118, 122, 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають до стягнення процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта на проведення судових експертиз під час досудового розслідування в загальній сумі 24402 (двадцять чотири тисячі чотириста дві) грн. 31 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку у законну силу слід залишити попередній тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Додатковий вид покарання позбавлення права керувати транспортними засобами підлягає застосуванню, враховуючи наслідки злочину.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК України та ч. 1 ст.135 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст.135 КК України у виді у виді позбавлення волі на 2 (два) роки,

за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на 8 (вісім) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_8 призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 (десять) років.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання з 09.01.2023 року, зарахувавши строк тримання під вартою в строк відбування покарання.

Продовжити засудженому ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою з утриманням в Рівненському слідчому ізоляторі без визначення розміру застави до 5 листопада 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Державного бюджету 24402 (двадцять чотири тисячі чотириста дві) грн. 31 коп. документально підтверджених процесуальних витрат.

Цивільний позов Рівненської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_8 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 до Державного Бюджету України витрати понесені КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» на стаціонарне лікування ОСОБА_11 в розмірі 110747 (сто десять тисяч сімсот сорок сім) грн. 52 коп.

Цивільний позов представника цивільного позивача (потерпілого) ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_4 до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 в особі його законного представника ОСОБА_6 моральну шкоду завданої вчиненням кримінального правопорушення в розмірі 350000 (триста п`ятдесят тисяч) грн.

Документи кримінального провадження та оптичні диски зберігати в суді; велосипед «Rover 7» повернути потерпілому ОСОБА_5 ; фрагменти лакофарбового покриття, склоочисника, дзеркала заднього виду, скла, пластмаси, марлеві серветки знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: