Справа № 686/3330/21
Провадження № 1-кп/686/482/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

законного представника потерпілих ОСОБА_12 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_13 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_14 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

обвинуваченого ОСОБА_17 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002751 від 31 липня 2020 року, щодо

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні малолітня дитина, непрацюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 152 ч. 3, 152 ч. 4, 154 ч. 1, 156 ч. 2 КК України,

встановив:

ОСОБА_17 вчинив ряд умисних кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи за наступних обставин.

Так, ОСОБА_17 в період часу з вересня 2011 року по лютий 2017 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем проживання - в квартирі АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітніми, будучи їхнім рідним батьком, маючи умисел на розбещення малолітніх осіб та вчинення щодо них розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, використовуючи малолітній вік потерпілих, які не могли правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з ними розпусних дій, умисно вчинив розпусні дії щодо малолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а саме інтелектуальне розбещення, яке полягало у перегляді в їх присутності відео (мультиків) порнографічного характеру.

Вказаними діями ОСОБА_17 порушив права потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на статеву недоторканість, їх нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток, що гарантується ст. 52 Конституції України, згідно з якою будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом, та ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

За вчинення розпусних дій щодо малолітніх осіб батьком ОСОБА_17 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 156 ч. 2 КК України в редакції Закону N 600-VI від 25.09.2008.

Влітку 2017 року ОСОБА_17 , перебуваючи в будинку для відпочинку в м. Генічеськ Херсонської області, більш точної дати, часу та адреси в ході досудового розслідування не встановлено, достовірно знаючи та розуміючи, що його рідна дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою, застосовуючи погрозу фізичного насильства відносно її матері та рідного брата у разі не скорення, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті з потерпілою, яка не досягла статевої зрілості, використовуючи фізичну перевагу, ігноруючи волю малолітньої ОСОБА_10 , користуючись її нездатністю чинити опір, зґвалтував останню, а саме вагінально проник у тіло потерпілої ОСОБА_10 з використанням своїх геніталій (статевого члена).

За зґвалтування, тобто статеві зносини із погрозою застосування фізичного насильства, вчинене щодо малолітньої особи, ОСОБА_17 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 152 ч. 4 КК України в редакції Закону № 2295-VI від 01.06.2010.

Влітку 2018 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_17 , перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку, який знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_3 , достовірно знаючи та розуміючи, що його рідна дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою, застосовуючи погрозу фізичного насильства відносно її матері та рідного брата у разі не скорення, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті з потерпілою, яка не досягла статевої зрілості, використовуючи фізичну перевагу, ігноруючи волю малолітньої ОСОБА_10 , користуючись її нездатністю чинити опір, повторно зґвалтував останню, а саме вагінально проник у тіло потерпілої ОСОБА_10 з використанням своїх геніталій (статевого члена).

За зґвалтування, тобто статеві зносини із погрозою застосування фізичного насильства, вчинене щодо малолітньої особи, повторно, ОСОБА_17 підлягає кримінальній відповідальності за ст. 152 ч. 4 КК України в редакції Закону № 2295-VI від 01.06.2010.

У лютому 2020 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_17 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_4 та достовірно знаючи і розуміючи, що його рідна дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою, застосовуючи погрозу фізичного насильства відносно її матері та рідного брата у разі не скорення, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті з потерпілою, яка не досягла статевої зрілості, використовуючи фізичну перевагу, ігноруючи волю неповнолітньої ОСОБА_10 , користуючись її нездатністю чинити опір та незважаючи на прохання припинити свої дії, перебуваючи в салоні автомобіля повторно зґвалтував останню, а саме вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням у тіло потерпілої ОСОБА_10 з використанням своїх геніталій (статевого члена).

04.07.2020, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , достовірно знаючи та розуміючи, що його рідна дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою, застосовуючи погрозу фізичного насильства відносно її матері та рідного брата у разі нескорення, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті з потерпілою, яка не досягла статевої зрілості, використовуючи фізичну перевагу, ігноруючи волю неповнолітньої ОСОБА_10 , користуючись її нездатністю чинити опір та незважаючи на прохання припинити свої дії, повторно зґвалтував останню, а саме вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням у тіло потерпілої ОСОБА_10 з використанням своїх геніталій (статевого члена).

За вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо неповнолітньої особи, повторно, ОСОБА_17 підлягає кримінальній відповідальності за ч. 3 ст. 152 КК України.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.

Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_17 в суді про те, що в період часу з вересня 2011 року по лютий 2017 року він проживав в квартирі АДРЕСА_2 разом з колишньою дружиною ОСОБА_12 та дітьми ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Влітку 2017 року разом з дружиною та дітьми відпочивали в м. Генічеськ Херсонської області, а влітку 2018 року він приїздив до дітей в с. Маліївці Дунаєвецького району Хмельницької області. Після розлучення в 2018 році з дружиною проживав за іншою адресою, при цьому періодично приходив в колишнє помешкання.

Потерпіла ОСОБА_10 показала, що з 4-5 річного віку її батько ОСОБА_17 займався з нею непристойними речами сексуального характеру, вчиняв сексуальне насилля, ґвалтував протягом багатьох років, при цьому казав, що це нормально, так в кожній сім`ї. Приблизно в 11 років змусив її вступити з ним в сексуальний акт, після чого ґвалтував майже щонеділі до 31.07.2020 (часу звернення матері в поліцію), заставляв приймати медикаменти (таблетки) проти вагітності, деколи заставляв пити алкоголь до статевого акту, підозрює, що також давав щось збуджуюче. Одного разу в 2020 році батько ОСОБА_17 зґвалтував її в автомобілі, декілька разів ґвалтував на відпочинку в м. Генічеськ та в с. Маліївці Дунаєвецького району, неодноразово в квартирі АДРЕСА_2 , востаннє незадовго до подачі заяви в поліцію. Коли вона заперечувала проти статевого акту обвинувачений погрожував вбивством, побиттям її брата та матері, надісланням фото сексуального характеру її друзям. Цих погроз вона дуже боялася і добровільно не вступала б з ним в статевий акт. Про такі дії батька вона розповіла матері за декілька днів до подачі заяви в поліцію, раніше не повідомляла, оскільки боялась за своє, матері та брата життя. Приблизно у 8-10 річному віці обвинувачений заставляв її займатись з братом ОСОБА_11 оральним сексом, а також дивитися з останнім мультики порнографічного характеру, коли їм ще не виповнилося 11 років.

Потерпілий ОСОБА_11 показав, що коли йому було 5-6 років в його та сестри ОСОБА_10 присутності батько ОСОБА_17 переглядав та заставляв їх дивитись відео (мультики) порнографічного характеру та займатись оральним сексом, пізніше це траплялось досить часто до 11-річного віку, при цьому погрожував, що їм буде дуже погано (наприклад, що зламає руку), якщо вони комусь розкажуть. Він боявся батька, оскільки той часто його бив за погані оцінки, заставляв стояти на гречці, на колінах, тримати стілець над головою. Матері не розповідав через погрози батька, який також застосовував фізичне насильство і щодо матері. Після розлучення батько проживав окремо, але часто приходив і ночував до них додому. Також він бачив як обвинувачений вступав в статевий акт з сестрою ОСОБА_10 , зокрема на відпочинку на морі та одного разу в с. Маліївці.

На обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_17 злочинів потерпілі показали під час проведення з ними слідчих експериментів, що зафіксовано у відповідних протоколах проведення цієї слідчої дії від 23 листопада 2020 року. Так, зокрема, потерпіла ОСОБА_10 показала про її зґвалтування батьком в 2018 році в с. Маліївці Дунаєвецького району, де вона перебувала на канікулах разом з братом, а також в автомобілі неподалік будинку АДРЕСА_4 .

Згідно з протоколом прийняття заяви законного представника потерпілих ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 31.07.2020 остання просила прийняти міри до колишнього чоловіка ОСОБА_17 , який протягом декількох років вчиняв розпусні дії відносно їх спільної дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У спільній заяві потерпілого ОСОБА_11 та його законного представника (матері) ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 12.10.2020 останні повідомили про факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_17 протягом тривалого часу розпусних дій і відносно ОСОБА_11 .

Відповідно до заяв ОСОБА_12 про вчинені кримінальні правопорушення від 10.12.2020 та 12.01.2021 остання просила притягнути до кримінальної відповідальності колишнього чоловіка ОСОБА_17 за фактами зґвалтування ним неповнолітньої дочки ОСОБА_10 у лютому 2020 року неподалік будинку АДРЕСА_4 , 04.07.2020 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , влітку 2018 року в будинку АДРЕСА_3 та влітку 2017 року в м. Генічеськ Херсонської області на відпочинку. За даними заяви від 29.01.2021 законний представник ОСОБА_12 добровільно видала слідчому фотознімки спільного із обвинуваченим та дітьми відпочинку влітку 2017 року в м. Генічеськ Херсонської області.

Свідок ОСОБА_18 показала, що влітку 2018 року у її домоволодінні АДРЕСА_3 на канікулах перебували онуки - потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , куди одного дня також приїздив обвинувачений ОСОБА_17 , який переночував з дітьми в одному будинку, а вона з чоловіком в іншому. Зранку наступного дня обвинувачений пішов, а ОСОБА_10 була якась дивна, 3 дні лежала на ліжку і не вставала, нічого при цьому не розповідаючи. Після подачі заяви в поліцію ОСОБА_11 розповів про сексуальне насильство батька над ним та ОСОБА_10 , починаючи з 5-6 річного віку, а також про погрози останнього вбивством.

Факт проживання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 влітку 2018 року у домоволодінні АДРЕСА_3 , куди приїздив обвинувачений ОСОБА_17 , підтвердив свідок ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_22 показала, що її рідна сестра ОСОБА_12 розповідала про ґвалтування чоловіком - обвинуваченим ОСОБА_17 дочки, потерпіла ОСОБА_10 розповідала про примушування батька займатись з ним і братом ОСОБА_11 оральним сексом, він давав їй пігулки від вагітності, потерпілий ОСОБА_11 казав, що бачив як батько ґвалтував сестру. Крім того свідок показала, що обвинувачений вчиняв розпусні дії і щодо її малолітньої дочки, а саме торкався руками інтимних місць, про що також показав свідок ОСОБА_23 .

Про вчинення зі слів сестри ОСОБА_12 насильства над дочкою обвинуваченим ОСОБА_17 , а саме її ґвалтування протягом декількох років, показав і свідок ОСОБА_24 .

За даними протоколу огляду місця події від 31.07.2020 - приміщення квартири АДРЕСА_2 , проведеного за добровільної згоди володільця житла ОСОБА_12 відповідно до письмової заяви останньої від 31.07.2020, слідчим вилучено дитячий халат та ковдру з плямами білого кольору, що підтвердила в суді свідок ОСОБА_25 , яка залучалась до проведення цієї слідчої дії в якості понятої.

Відповідно до висновку судової біологічної експертизи № 847 від 03.02.2021 на поверхні дитячого халата та ковдри виявлені клітини з ядрами, сім`яна рідина людини та сперматозоїди. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження

встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на дитячому халаті

і ковдрі, генетичні ознаки клітин з ядрами та сперматозоїдів, виявлених

на дитячому халаті і ковдрі. Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на дитячому халаті та на ковдрі збігаються між собою і належать особі жіночої генетичної статі. Генетичні ознаки клітин з ядрами та сперматозоїдів, виявлених на ковдрі

та на дитячому халаті збігаються між собою і належать особі чоловічої генетичної статі.

За даними висновку судової біологічної експертизи № СЕ-19/102-21/1112-Б від 12.02.2021 в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження

встановлені генетичні ознаки зразків букального епітелію неповнолітньої

потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , законного представника (матері) ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та обвинуваченого ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на дитячому халаті (об`єкт № 5) та на ковдрі (об`єкти №№ 8, 19, 23) збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка букального епітелію неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 . Походження вказаних слідів від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_17 виключається.

Генетичні ознаки клітин з ядрами та сперматозоїдів, виявлених на ковдрі (об`єкти № 7, 20, 24) та на дитячому халаті (об`єкт № 14) збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_17 . Походження вказаних слідів від ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виключається.

Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на дитячому халаті (об`єкти №№ 1, 4) та ковдрі (об`єкт № 11) збігаються між собою, є змішаними, належать більше ніж

одній особі, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_17 . Походження вказаних слідів від ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виключається.

Ці висновки судових біологічних експертиз підтвердили в суді експерти ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . Остання роз`яснила, що виявлені на ковдрі та на дитячому халаті сперматозоїди належать обвинуваченому ОСОБА_17 .

Згідно з висновками судово-медичних експертиз № 701 від 07.08.2020 та № 1136 від 15.01.2021 під час обстеження потерпілої ОСОБА_10 виявлено старі розриви дівочої пліви на 4,6 і 10 години умовного циферблату годинника та їх давність через загоєння та орієнтовну дату її першого статевого акту встановити не представляється можливим. Станом на 31.07.2020 ОСОБА_10 статевої зрілості не досягла. Ці висновки підтвердила в суді експерт ОСОБА_28 .

За висновками судово-психіатричного експерта № 433 від 20.08.2020 та № 16 від 14.01.2021 неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 на період вчинення відносно неї розпусних дій виявляла посттравматичний стресовий розлад, виявляє такий і на теперішній час. Вона могла розуміти вчинення відносно неї розпусних дій зі сторони батька ОСОБА_17 , не схильна до фантазування та навіювання, перекручування фактів об`єктивної дійсності, з урахуванням її індивідуально-психологічного та розумового розвитку здатна правильно сприймати обставини справи та давати про них показання. Потерпіла ОСОБА_10 могла реально сприймати погрози та інші протиправні дії зі сторони батька ОСОБА_29 , як реальну загрозу її життю, здоров`ю та майну, яке їй належало на момент скоєння відносно неї кримінальних правопорушень. Діагноз «посттравматичний стресовий розлад», який був наявний у потерпілої ОСОБА_10 , перебував у прямому причинно-наслідковому зв`язку з протиправними діями зі сторони батька ОСОБА_17 .

За висновком судово-психіатричного експерта № 438 від 17.08.2020 неповнолітній ОСОБА_11 міг в повній мірі розуміти вчинення відносно його сестри розпусних дій зі сторони батька ОСОБА_17 . Він не схильний до фантазування та навіювання, перекручування фактів об`єктивної дійсності, з урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей та розумового розвитку здатний правильно сприймати обставини справи та давати про них показання.

Вищевказані висновки судово-психіатричного експерта підтвердив в суді експерт ОСОБА_30 .

Відповідно до характеристик з місця навчання - Хмельницького навчально-виховного комплексу № 4 потерпіла ОСОБА_10 характеризується виключно позитивно, як старанна, дисциплінована учениця, має навчальні досягнення високого та достатнього рівнів, гарну пам`ять, виявляє логічне, образне, творче мислення. Потерпілий ОСОБА_11 характеризується задовільно, спокійний, врівноважений, здібний, з повагою ставиться до старших.

Згідно з повідомленням КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» потерпіла ОСОБА_10 перебуває на обліку у лікаря-психіатра, вперше звернулася 04.08.2020.

За висновками судово-психіатричного експерта № 551 від 02.11.2020 та № 15 від 14.01.2021 неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 на період вчинення відносно нього розпусних дій будь-яким психічним захворюванням не страждав, не страждає таким і на теперішній час. Він не в повній мірі міг розуміти вчинення відносно нього розпусних дій зі сторони батька ОСОБА_17 . Даних про те, що ОСОБА_11 схильний до фантазування та перекручує фактів об`єктивної дійсності, перебуваючи в тому числі під впливом інших, не виявлено. Неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 на момент експертизи, з урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку, здатний правильно сприймати обставини справи і давати по них показання. Потерпілий ОСОБА_11 міг реально сприймати погрози та інші протиправні дії зі сторони батька ОСОБА_29 , як реальну загрозу його життю, здоров`ю та майну, яке йому належить на момент скоєння відносно нього кримінальних правопорушень.

За даними протоколу санкціонованого ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2020 року (справа № 686/19326/20) обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_17 - приміщення квартири АДРЕСА_1 , слідчим виявлено і вилучено належний обвинуваченому мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6». Відповідно до протоколу огляду телефону від 02 листопада 2020 року та висновку експерта № 1-.9-0307:20 від 18.11.2020 у телефоні виявлені світлини обвинуваченого.

Згідно з інформацією ПрАТ «Київстар» про телефонні з`єднання зафіксовані телефонні з`єднання номеру мобільного телефону потерпілої ОСОБА_10 04.07.2020 базовою станцією по просп. Миру, 59 в м. Хмельницькому, тобто в районі проживання останньої по АДРЕСА_2 . Також зафіксовані телефонні з`єднання номеру мобільного телефону обвинуваченого в лютому 2020 року в мікрорайоні «Озерна» м. Хмельницького, в якому знаходиться будинок № 24 по вул. Лісогринівецькій в м. Хмельницькому.

Встановлені судом обставини підтверджуються також: даними свідоцтв про народження потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відповідно до яких їх батьком записаний обвинувачений ОСОБА_17 , а матір`ю ОСОБА_12 ; рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 21.09.2018 (справа № 686/8460/18), про розірвання шлюбу, укладеного між обвинуваченим ОСОБА_17 та законним представником потерпілих ОСОБА_12 ; довідкою № Ч-03-27203 Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, згідно з якою ОСОБА_12 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 ; речовими доказами: вилученими під час огляду місця події та оглянутими в судовому засіданні дитячим халатом і ковдрою; мобільним телефоном обвинуваченого «Xiaomi Redmi 6»; фотознімками з відпочинку в м. Генічеськ Херсонської області.

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема події кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб, наслідки їх вчинення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень поза розумним сумнівом.

Суд відхиляє показання обвинуваченого ОСОБА_17 про те, що інкримінованих йому злочинів він не вчиняв, оскільки ці ствердження спростовуються вищенаведеними дослідженими безпосередньо судом доказами, зокрема показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , яка як в ході досудового слідства, так і в суді прямо вказала на обвинуваченого як на особу, яка неодноразово її ґвалтувала та вчиняла розпусні дії, показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , який підтвердив факт вчинення обвинуваченим розпусних дій та був очевидцем зґвалтування останнім сестри ОСОБА_10 , показаннями свідків, які є послідовними, логічними та переконливими, а тому суд не знаходить підстав ставити їх під сумнів. Підстав для обмови потерпілими та свідками обвинуваченого не встановлено.

При цьому сам обвинувачений ОСОБА_17 показав, що неприязних стосунків з дітьми у нього не було, в тому числі після розлучення в 2018 році, чому діти дали вищевказані показання не знає та не розуміє, а пізніше заявив, що такі показання видумали сестра колишньої дружини та її чоловік, але чому пояснити не зміг.

Разом з тим, показання потерпілих та свідків повністю узгоджуються між собою та з іншими вищенаведеними доказами по справі, в тому числі даними висновків судових біологічних експертиз, згідно з якими на вилучених в місці проживання потерпілої ОСОБА_10 , куди приходив обвинувачений, ковдрі та дитячому халаті виявлено сперматозоїди, які належать обвинуваченому ОСОБА_17 .

За висновками судово-психіатричного експерта неповнолітні потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не схильні до фантазування та навіювання, перекручування фактів об`єктивної дійсності, з урахуванням їх індивідуально-психологічного та розумового розвитку здатні правильно сприймати обставини справи та давати про них показання.

Показання обвинуваченого про те, що 19.07.2020 у нього в дитячій кімнаті в квартирі АДРЕСА_2 був статевий акт з колишньою дружиною ОСОБА_12 , що підтвердила остання, а тому на ковдрі та дитячому халаті могли залишитись його сперматозоїди, не змінює факту вчинення обвинуваченим зґвалтування потерпілої ОСОБА_10 , виходячи із наступного.

Так, дійсно, за даними висновків судових біологічних експертиз № 847 від 03.02.2021 та № СЕ-19/102-21/1112-Б від 12.02.2021 на дитячому халаті (об`єкти

№№ 2, 3, 6, 12, 13, 17, 18, 22) виявлені генетичні ознаки клітин з ядрами, які містять генетичні ознаки зразка букального епітелію законного представника (матері потерпілих) ОСОБА_12 .

Проте, генетичні ознаки клітин з ядрами та сперматозоїдів, виявлених на ковдрі (об`єкти № 7, 20, 24) та на дитячому халаті (об`єкт № 14) збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_17 . Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на дитячому халаті (об`єкти №№ 1, 4) та ковдрі (об`єкт № 11) збігаються між собою, є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_17 . Походження вказаних слідів від ОСОБА_12 виключається, що спростовує версію обвинуваченого про те, що ці сліди могли залишитись від статевого акту з останньою, та підтверджують факт вчинення ним дій сексуального характеру з використанням геніталій (статевого члена) саме з потерпілою ОСОБА_10 .

Більше того, про неправдивість версії обвинуваченого свідчать також його показання про те, що під час та після статевого акту колишня дружина ОСОБА_12 була одягнута в дитячий халат, оскільки остання це заперечила.

Також суд відхиляє показання обвинуваченого про те, що пред`явлене йому обвинувачення сфабриковано колишньою дружиною ОСОБА_12 через те, що він подарував отриману ним, як військовий, квартиру теперішній дружині, в зв`язку з чим отримував вимоги грошових коштів та погрози від невідомих осіб, які представлялись від імені колишньої дружини, яка таким чином хотіла заволодіти квартирою, при цьому вплинула на дітей (потерпілих) та переконала їх проти нього, а діти образились на нього, оскільки він пішов в іншу сім`ю, так як жодних достовірних доказів, які б підтверджували ці показання судом не встановлено.

Разом з тим, свідок ОСОБА_31 (кума ОСОБА_17 ) показала, що теперішня дружина обвинуваченого ОСОБА_32 показувала їй смс-повідомлення від колишньої дружини обвинуваченого ОСОБА_12 з погрозами зробити все для того, щоб ОСОБА_17 (обвинувачений) був з нею, що також підтвердила свідок ОСОБА_34 . Свідок ОСОБА_35 (матір обвинуваченого) також вказала про погрози ОСОБА_12 в зв`язку із іншою жінкою в чоловіка.

Ці показання свідків суперечать вищевказаній версії обвинуваченого, разом з тим жодними доказами не підтверджені та не спростовують вчинення обвинуваченим злочинів. Фактів звернень в правоохоронні органи з приводу вказаних обвинуваченим та свідками вимог і погроз не встановлено, а показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_36 про подання заяви про вимагання слідчому голослівні, оскільки не підтверджені.

Показання інших свідків сторони захисту, а саме брата та сестри обвинуваченого ОСОБА_37 та ОСОБА_38 про причину розлучення обвинуваченого через зраду дружини, племінниці ОСОБА_39 про припинення стосунків з потерпілими з 13-річного віку, друга ОСОБА_40 про «розгульне» зі слів обвинуваченого життя його дружини також жодним чином не свідчать про неправдивість показань потерпілих та не спростовують вчинення обвинуваченим відносно них злочинів.

Більше того, показання обвинуваченого про те, що потерпілі його обмовляють в зв`язку з тим, що він покинув сім`ю, почав стосунки з іншою жінкою, якій подарував квартиру, а тому це є помста зі сторони його бувшої дружини, яка налаштувала дітей проти нього, суперечать встановленим обставинам про те, що після розлучення обвинувачений продовжував підтримувати нормальні стосунки з колишньою дружиною, в тому числі інтимного характеру, і лише після розповіді потерпілої ОСОБА_10 матері про вчинені відносно неї батьком злочини та звернення в поліцію ці стосунки були припинені.

Наведені вище показання та версію обвинуваченого суд оцінює як намір уникнути відповідальності за вчинені злочини.

Показання свідка ОСОБА_36 - дружини обвинуваченого, а відтак зацікавленої особи у справі, про те, що 04.07.2020 вона разом з чоловіком їздили та цілий день перебували в батьків, а наступного дня возили батька в травмпункт, суд визнає недостовірними та відхиляє, оскільки вони нічим не підтверджені. Разом з тим, на ці обставини обвинувачений під час його допиту не вказував.

Також суд відхиляє і доводи захисників про недопустимість доказів: протоколу огляду місця події від 31.07.2020, речових доказів - дитячого халата та ковдри, висновків судових біологічних експертиз № 847 від 03.02.2021 та № СЕ-19/102-21/1112-Б від 12.02.2021, з посиланням на те, що: під час огляду місця події, а фактично обшуку, не застосовувалися звуко- та відеозаписувальні технічні засоби, власник квартири АДРЕСА_2 згоду на огляд своєї квартири не надавав, а ОСОБА_12 , яка надавала згоду на проведення огляду, власником квартири не являлася; стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України не відкривалася постанова від 20.08.2020, винесена слідчим про уточнення питань, про яку зазначено у висновку експерта № 847 від 03.02.2021, а чинним законодавством не передбачено право сторони кримінального провадження уточнювати поставлені на експертизу питання; згідно з висновком № СЕ-19/102-21/1112-Б від 12.02.2021 експерт використала дані висновку № 847 від 03.02.2021, який слідчим не надавався, як і не ставилось ним на експертизу питання щодо збігу між собою генетичних ознак клітин з ядрами, виявлених на дитячому халаті та (або) ковдрі згідно з висновком експерта № 847 від 03.02.2021 із генетичними ознаками зразків букального епітелію, які були об`єктом дослідження у висновку експерта № СЕ-19/102-21/1112-Б від 12.02.2021.

Так, згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Після повідомлення ОСОБА_12 про вчинення відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_10 кримінального правопорушення 31.07.2020 органом досудового розслідування з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення було невідкладно проведено слідчу дію - огляд місця події - квартири АДРЕСА_2 , за добровільної згоди володільця цього житла ОСОБА_12 відповідно до письмової заяви останньої від 31.07.2020. Під час вказаної слідчої дії вилучено речові докази - дитячий халат та ковдру, які мають значення для кримінального провадження.

Зі змісту протоколу, показань законного представника потерпілих ОСОБА_12 та свідка (понятої) ОСОБА_25 вбачається, що проведеному огляду місця події не були притаманні ознаки примусової слідчої дії, що порушує недоторканість володіння особи. Вилучений слідством халат було надано законним представником для огляду, а не відшукувався слідчим, що не містить у собі ознак, що обумовлюють дотримання підстав для огляду, визначених ст.ст. 233, 234, 237 КПК України, тобто вимог, які ставляться до такої слідчої дії як обшук житла на підставі ухвали слідчого судді.

Для огляду місця події було залучено двох незацікавлених осіб - понятих, які були присутні упродовж усієї слідчої дії, застосовано фотофіксацію. Посилання захисника на відсутність фіксації за допомогою аудіо- та відеозапису, як то передбачено ч. 10 ст. 236 КПК України, безпідставне, оскільки така вимога стосується обшуку (та відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК огляду) житла чи іншого володіння особи саме на підставі ухвали слідчого судді.

Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів вчинення злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів.

За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.

Саме тому законодавством передбачено, що у невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після такого огляду. Підставою для проведення огляду місця події є інформація про вчинення кримінального правопорушення.

Підставою для проведення огляду місця події у цьому кримінальному провадженні стало повідомлення ОСОБА_12 про вчинення відносно її неповнолітньої дочки кримінального правопорушення. Такий огляд був проведений фактично одразу після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Процесуальних порушень під час проведення огляду місця події допущено не було.

Щодо доводів захисника про відсутність дозволу власника квартири на огляд, то таке твердження не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

Законний представник ОСОБА_12 , яка надала дозвіл на проведення огляду місця події, зареєстрована та проживає разом зі своїми трьома неповнолітніми дітьми у квартирі АДРЕСА_2 , де проводився огляд місця події.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення.

Добровільність згоди користувача приміщення ОСОБА_12 на проведення огляду місця події в квартирі не ставиться під сумнів, що підтверджується показаннями останньої та власноручно написаною нею заявою.

Зазначене повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к: «Суд відхиляє доводи сторони захисту про недопустимість результатів слідчих дій, проведених в приміщенні на тій підставі, що вони проведені без дозволу слідчого судді. Суд зазначає, що ці слідчі дії проводились за згодою володільця приміщення. За наявності згоди особи, яка володіє приміщенням, закон не вимагає звернення до слідчого судді за відповідним дозволом (ч. 1 ст. 233 КПК). Та обставина, що судом не встановлене право власності осіб, які надали згоду на проведення слідчих дій у приміщенні, не має значення для оцінки законності цих дій і допустимості отриманих доказів. Як вже зазначав Суд, стаття 223 КПК не має на меті вирішення питань власності. Вона захищає особу від необґрунтованого втручання у сферу її приватності, на яке вона вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. Суд вже визнавав, що термін «особа, яка володіє» в ч. 1 ст. 233 КПК охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах».

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Виконання ухвали слідчого судді, суду про проведення обшуку в обов`язковому порядку фіксується за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Жодних клопотань учасників процесуальної дії на застосування технічних засобів фіксування під час огляду місця події 31.07.2020 не надходило. Ухвали слідчого судді, суду про проведення обшуку не було, оскільки огляд проведений з дозволу володільця приміщення ОСОБА_12 фактично одразу після повідомлення останньої про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Стосовно припущень захисника про можливі втручання до вилучених речей, то зазначене спростовується залученням понятих при здійсненні огляду місця події, проведенням негайного огляду вилучених речей та їх опечатуванням. Крім того, згідно з роз`ясненнями експерта ОСОБА_26 наявність зроблених на вилученому халаті позначок маркером жодним чином не могло вплинути на результати дослідження, оскільки досліджувався повністю халат і виявлялася сперма та/або клітини з ядрами. Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_27 також вказала, що досліджувалися саме клітини з ядрами, генетичний матеріал.

«Інструкцією з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України», затвердженої наказом МВС № 591 від 17.07.2017, передбачено, що підставою для проведення експертиз відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ (постанова, ухвала) про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом) або письмове звернення потерпілого чи сторони захисту кримінального провадження, у якому обов`язково зазначаються реквізити, перелік питань, поставлених експерту, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. Якщо запитання сформульовано нечітко або їх редакція незрозуміла, експерт невідкладно заявляє ініціатору клопотання про уточнення запитань. До вирішення заявленого експертом клопотання проведення судової експертизи або експертного дослідження призупиняється.

Згідно з показаннями експерта ОСОБА_26 керівник експертної установи повідомив слідчому про необхідність уточнення питань, що не суперечить Інструкції, оскільки саме керівники структурних підрозділів отримують під підпис матеріали для організації подальшого виконання судової експертизи, розглядають результати експертного провадження стосовно дотримання виконавцем методик проведення судових експертиз, і лише після того їх надсилають ініціатору. Якщо при ознайомленні з висновком експерта або експертного дослідження буде встановлено, що дослідження проведено з повним або частковим недотриманням методики проведення судових експертиз, керівник відповідного підрозділу, директор або заступник директора має право повернути висновок на доопрацювання.

Разом з тим, «Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 (далі - Інструкція № 53/5), передбачено, що експертом зазначається перелік питань (дослівно у формулюванні документа про призначення експертизи (залучення експерта)), які поставлено на вирішення експертизи, якщо питання сформульовано неясно або його редакція не відповідає рекомендаціям, але зміст завдання експертові зрозумілий, то після наведення питання в редакції документа про призначення експертизи (залучення експерта) він може дати відповідні роз`яснення і викласти питання в редакції, що відповідає зазначеним рекомендаціям.

На час складання експертного висновку № СЕ-19/102-21/1112-Б від 12.02.2021 висновок № 847 від 03.02.2021 вже існував і як роз`яснила експерт ОСОБА_27 нею був виявлений в базі збіг інформації з інформацією в експертному висновку № 847 від 03.02.2021, про що вона і повідомила слідство. Експерт використовувала генетичну інформацію на підставі дозволу слідчого, наданого в п. 3 постанови від 21.01.2021.

Інструкцією № 53/5 також передбачено, що експерт має право указувати у висновку експерта на факти, виявлені під час проведення експертизи, які мають значення для справи, але стосовно яких йому не були поставлені питання, та на обставини, що сприяли (могли сприяти) вчиненню правопорушення.

Доводи захисту про не відкриття в порядку ст. 290 КПК України постанови слідчого від 20.08.2020 про уточнення питань для експертизи, про яку зазначено у висновку експерта № 847 від 03.02.2021, безпідставні, адже згідно з протоколами про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 25.02.2021 та 26.02.2021 захисники ОСОБА_15 та ОСОБА_16 отримали повний доступ до всіх матеріалів досудового розслідування.

Висновки судово-психіатричного експерта № 433 від 20.08.2020, № 16 від 14.01.2021, № 438 від 17.08.2020, № 551 від 02.11.2020 та № 15 від 14.01.2021 підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість використання інших доказів, зокрема показань неповнолітніх потерпілих, а відтак в силу ст. 85 КК України є належними доказами.

Посилання захисника на те, що психічний стан потерпілих на час вчинення кримінальних правопорушень не був предметом дослідження експертів безпідставні, так як спростовуються вищевказаними висновками, зокрема:

-висновок № 433: … неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 на період вчинення відносно неї розпусних дій виявляла посттравматичний стресовий розлад.., могла розуміти вчинення відносно неї розпусних дій зі сторони батька ОСОБА_17 , могла реально сприймати погрози та інші протиправні дії зі сторони батька ОСОБА_29 , як реальну загрозу її життю, здоров`ю та майну, яке їй належало на момент скоєння відносно неї кримінальних правопорушень. Діагноз «посттравматичний стресовий розлад», який був наявний у потерпілої ОСОБА_10 , перебував у прямому причинно-наслідковому зв`язку з протиправними діями зі сторони батька ОСОБА_17 ;

-висновок № 438: неповнолітній ОСОБА_11 міг в повній мірі розуміти вчинення відносно його сестри розпусних дій зі сторони батька ОСОБА_17 …;

-висновки № 551 та № 15: неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 на період вчинення відносно нього розпусних дій будь-яким психічним захворюванням не страждав, не страждає таким і на теперішній час. Він не в повній мірі міг розуміти вчинення відносно нього розпусних дій зі сторони батька ОСОБА_17 , міг реально сприймати погрози та інші протиправні дії зі сторони батька ОСОБА_29 , як реальну загрозу його життю, здоров`ю та майну, яке йому належить на момент скоєння відносно нього кримінальних правопорушень.

Не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства і доводи захисника про неналежність протоколів слідчих експериментів та додатків до них (відеозаписів), з посиланням на те, що вони не мають доказового значення, оскільки під час їх проведення фактично був проведений допит потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , який відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України не має в суді доказового значення.

З досліджених протоколів слідчих експериментів від 23 листопада 2020 року та додатків до них (відеозаписів) видно, що слідчий відповідно до положень ст. 240 КПК України проводив цю слідчу дію із залученням неповнолітніх потерпілих з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення обстановки та обставин події, з врахуванням віку потерпілих та специфіки вчинених відносно них злочинів.

Не змінюють факту вчинення обвинуваченим злочинів та не впливають на кваліфікацію його дій посилання захисника на наявні в показаннях неповнолітніх потерпілих суперечностей, які є несуттєвими, на не виявлення під час обшуку жодних відеоматеріалів порнографічного характеру, з огляду на період часу після вчинення розпусних дій, а також на довідку ФОП ОСОБА_41 про відвідування обвинуваченим спортклубу в лютому 2020 року, який знаходиться в АДРЕСА_7 , оскільки таке відвідування було періодичним та нетривалим. Потерпілі, як під час досудового слідства, так і в суді прямо вказали на обвинуваченого як на особу, яка вчиняла відносно них злочини.

Твердження обвинуваченого та захисника про те, що досудове слідство велося односторонньо, оскільки слідчий відмовляв в задоволенні клопотань сторони захисту та не вчиняв усіх дій для встановлення істини у справі, не сприяла такому встановленню і законний представник потерпілих, яка під час досудового розслідування не надала згоду на проведення психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного обладнання - комп`ютерного поліграфа за участі неповнолітніх потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , безпідставні.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

В ч. 1 ст. 303 КПК України наведений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні або під час підготовчого судового засідання.

Жодні рішення, дії чи бездіяльність слідчого стороною захисту як під час досудового розслідування, так і під час підготовчого судового засідання не оскаржувались. Разом з тим, в ході судового розгляду усі клопотання сторони захисту щодо дослідження доказів були судом задоволені.

Не надання законним представником потерпілих згоди на проведення психологічної експертизи із застосуванням спеціального технічного обладнання - комп`ютерного поліграфа пояснені останньою рекомендацією психолога, так як це могло бути шкідливо для дітей, з чим погоджується і суд.

Досліджені судом докази отриманні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, без істотного порушення прав учасників кримінального провадження.

Наведене вище свідчить про безпідставність як тверджень обвинуваченого, так і доводів його захисників, які фактично ґрунтуються виключно на припущеннях самого обвинуваченого та захисників, їх роздумах щодо діяльності правоохоронних органів, систематичних звинуваченнях цих органів, як і органів досудового розслідування та суду, в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону, що не можна визнати допустимими доказами.

Разом з тим, суд виключає із обвинувачення ОСОБА_17 за ст. 156 ч. 2 КК України обставини вчинення ним в період часу з вересня 2011 року по лютий 2017 року за місцем проживання - в квартирі АДРЕСА_2 , розпусних дій, які полягали у примушуванні малолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до оголення статевих органів, доторканні малолітнього ОСОБА_11 до статевих органів ОСОБА_10 та проведенні з малолітніми цинічних розмов на сексуальні теми, що призводило до статевого збудження самого ОСОБА_17 та безпосередньо потерпілих, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Крім того ОСОБА_17 обвинувачується в тому, що він:

-у вересні 2011 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні кімнати-зали квартири АДРЕСА_2 , будучи рідним батьком малолітніх ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснюючи протиправний психічний вплив на їхню свідомість, шляхом погрози застосування фізичного насильства відносно їх матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та рідного брата ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тим самим обмежуючи їх можливості діяти за своєю волею, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, змусив власних дітей зняти свій одяг та нижню білизну та всупереч їхньої волі примусив ОСОБА_10 зайнятись оральним сексом із своїм рідним братом ОСОБА_11 , а сам в цей час спостерігав за статевим актом, перебуваючи поруч,

тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 154 ч. 1 КК України, примушуванні особи без її добровільної згоди до здійснення акту сексуального характеру з іншою особою;

-у січні-лютому 2012 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні кімнати-зали квартири АДРЕСА_2 , будучи рідним батьком малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи та розуміючи, що остання є малолітньою, використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка внаслідок малолітства не розуміла характер та значення вчинення з нею дій зі сторони батька, застосовуючи погрозу фізичного насильства, відносно її матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та рідного брата ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у разі не скорення останньою, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті з потерпілою, яка не досягла статевої зрілості внаслідок малолітства, використовуючи фізичну перевагу, ігноруючи волю малолітньої ОСОБА_10 , користуючись її нездатністю чинити опір та не зважаючи на прохання останньої припинити свої дії, вчинив з нею дії сексуального характеру, а саме орально проник у тіло малолітньої потерпілої ОСОБА_10 з використанням своїх геніталій (статевого члена), таким чином зґвалтував останню,

тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 152 ч. 4 КК України, вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років;

-17.05.2020, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні кімнати - зали квартири АДРЕСА_2 , достовірно знаючи та розуміючи, що його рідна донька - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою, застосовуючи погрозу фізичного насильства, відносно її матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та рідного брата ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у разі не скорення потерпілої, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті з потерпілою, яка не досягла статевої зрілості, з метою отримання у такій формі подарунка на свій день народження від дочки, використовуючи фізичну перевагу, ігноруючи волю неповнолітньої ОСОБА_10 , користуючись її нездатністю чинити опір та не зважаючи на прохання останньої припинити свої дії, повторно вчинив з потерпілою дії сексуального характеру, а саме вагінально проник у тіло потерпілої ОСОБА_10 з використанням своїх геніталій (статевого члена), таким чином повторно зґвалтував останню;

-19.06.2020, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні кімнати-зали квартири АДРЕСА_2 , достовірно знаючи та розуміючи, що його рідна донька - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітньою, застосовуючи погрозу фізичного насильства, відносно її матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та рідного брата ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у разі не скорення потерпілої, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті з потерпілою, яка не досягла статевої зрілості, використовуючи фізичну перевагу, ігноруючи волю неповнолітньої ОСОБА_10 , користуючись її нездатністю чинити опір та не зважаючи на прохання останньої припинити свої дії, повторно вчинив з потерпілою дії сексуального характеру, а саме вагінально проник у тіло потерпілої ОСОБА_10 з використанням своїх геніталій (статевого члена), таким чином повторно зґвалтував останню,

тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 152 ч. 3 КК України, вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчинені щодо неповнолітньої особи, повторно.

Дослідивши всі представленні суду докази стосовно цього обвинувачення, суд приходить до висновку, що в цій частині обвинувачення ОСОБА_17 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України слід виправдати, через не доведення, що вчинені кримінальні правопорушення, в яких він обвинувачується.

Так, обвинувачений ОСОБА_17 показав, що вищевказаних злочинів він не вчиняв та відповідно таких подій не було. Жоден свідок сторони обвинувачення не був очевидцем вказаних подій, не вказали на такі під час судового розгляду і потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . При цьому останні показали, що батько заставляв їх займатись оральним сексом, коли їм було 8-10 років ( ОСОБА_10 ) та 11 років ( ОСОБА_11 ) відповідно, що значно пізніше ніж вересень 2011 року, коли потерпілим ще не виповнилось і 6 років.

Потерпіла ОСОБА_10 під час проведення з нею слідчого експерименту вказала, що одного разу батько її зґвалтував на свій день народження, коли вона грала на синтезаторі, при цьому в якому році це відбулось не вказала та слідчий про такий не запитував. Разом з тим, в суді потерпіла показала, що батько зґвалтував її не 17.05.2020, а через декілька днів після цього дня, а на піаніно вона грала не в 2020 році, а раніше.

Потерпілий ОСОБА_11 під час проведення з ним слідчого експерименту показав, що батько неодноразово ґвалтував сестру та заставляв їх займатись оральним сексом, проте зазначений вище час вчинення таких дій не вказував.

З представлених суду доказів вищенаведене обвинувачення ОСОБА_17 фактично ґрунтується лише на відомостях із заяв законного представника потерпілих ОСОБА_12 про вчинені кримінальні правопорушення, які жодними доказами не підтверджені, що ставить їх під сумнів, а відтак суд визнає їх недостовірними.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В ході судового розгляду не встановлено жодних достовірних доказів про вищевказані події інкримінованих ОСОБА_17 злочинів, передбачених ст. 154 ч. 1 КК України, ст. 152 ч. 4 КК України (за епізодом від січня-лютого 2012 року), ст. 152 ч. 3 КК України (за епізодами від 17.05.2020 та 19.06.2020), надані ж стороною обвинувачення (прокурором) докази ґрунтуються на припущеннях, є недостовірними, а тому в цій частині обвинувачення ОСОБА_17 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України слід виправдати, через не доведення, що вчинені кримінальні правопорушення, в яких він обвинувачується.

Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень та його дії, враховуючи положення ст.ст. 4, 5 КК України, згідно з якими: кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 2 ст. 4); Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі (ч. 2 ст. 5), а також ч. 3 ст. 337 КПК України, згідно з якою з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, слід кваліфікувати за:

-ст. 152 ч. 4 КК України в редакції Закону № 2295-VI від 01.06.2010, як зґвалтування, тобто статеві зносини із погрозою застосування фізичного насильства, вчинене щодо малолітньої особи (за епізодом зґвалтування влітку 2017 року);

-ст. 152 ч. 4 КК України в редакції Закону № 2295-VI від 01.06.2010, як зґвалтування, тобто статеві зносини із погрозою застосування фізичного насильства, вчинене щодо малолітньої особи, повторно (за епізодом зґвалтування влітку 2018 року);

-ст. 152 ч. 3 КК України в редакції Закону № 2227-VIII від 06.12.2017, як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо неповнолітньої особи, повторно (за епізодами зґвалтування в лютому 2020 року та 04 липня 2020 року);

-ст. 156 ч. 2 КК України в редакції Закону N 600-VI від 25.09.2008, як вчинення розпусних дій щодо малолітніх осіб батьком (за епізодом вчинення розпусних дій).

Вказані редакції кримінального закону діяли на час вчинення обвинуваченим злочинів, при цьому ст. 152 ч. 4 КК України в редакції Закону № 2295-VI від 01.06.2010 покращує становище обвинуваченого, оскільки ст. 152 ч. 4 КК України в редакції Закону № 409-IX від 19.12.2019, за якою дії обвинуваченого кваліфіковано стороною обвинувачення, встановлює кримінальну протиправність і за інші, не передбачені ст. 152 ч. 4 КК України в редакції Закону № 2295-VI від 01.06.2010 діяння, тобто погіршує становище особи.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 31 від 31.01.2021 ОСОБА_17 під час вчинення інкримінованих йому діянь психічним розладом не страждав, а тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_17 психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Оцінюючи такі висновки експертів, суд визнає їх науково обґрунтованими і достатньо аргументованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинувачених під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цими висновками, суд визнає ОСОБА_17 осудним і відповідальним за вчинене.

При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Суд враховує, що ОСОБА_17 вперше притягується до кримінальної відповідальності, що пом`якшує йому покарання. Обставин, які б обтяжували покарання, не встановлено.

Суд не враховує при призначенні покарання зазначені в обвинувальному акті обставини, що обтяжують покарання: вчинення злочину щодо малолітньої дитини, оскільки така передбачена в статтях ст.ст. 152 ч. 4, 156 ч. 2 КК України як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію (ч. 4 ст. 67 КК України); вчинення злочину у присутності дитини, щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, з використанням малолітнього, оскільки такі ОСОБА_17 згідно з фактичними обставинами пред`явленого обвинувачення не інкриміновані.

При призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений є учасником бойових дій, має державні нагороди, на утриманні малолітню дитину, окрім скоєного характеризується позитивно, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Проте, він вчинив цілий ряд умисних кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітніх та неповнолітніх осіб, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких (ч. 2 ст. 156 КК) та особливо тяжких (ч.ч. 3, 4 ст. 152 КК) злочинів, своєї вини не визнав та у вчиненому не розкаявся.

Вчинені ОСОБА_17 злочини становлять велику суспільну небезпеку, характеризуються виключною аморальністю та цинічністю вчинених ним дій. Пов`язані з посяганням на статеву свободу та недоторканість малолітніх (неповнолітніх) потерпілих, ці злочини грубо принизили їх гідність та заподіяли глибоку психічну травму.

Наведені обставини характеризують обвинуваченого як особу, схильну до протиправних проявів, і це дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність.

Приймаючи до уваги характер діянь і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, позицію прокурора та законного представника неповнолітніх потерпілих, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_17 покарання у виді позбавлення волі, при цьому за ст. 156 ч. 2 КК України в редакції Закону N 600-VI від 25.09.2008 без додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, враховуючи, що вчинені обвинуваченим злочини не були пов`язані з його посадою чи діяльністю.

На переконання суду виправлення і перевиховання ОСОБА_17 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і саме покарання у виді позбавлення волі буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Оскільки ОСОБА_17 засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально, переховувався від органів досудового розслідування та суду, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність, ухилитись від суду та відбування покарання, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Лише такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_17 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 14.12.2020 (дня затримання) до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази слід: блокнот, халат, ковдру, зразки букального епітелію із залишками первинного упакування - знищити; мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6» - повернути обвинуваченому; оптичний диск, фотознімки - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Накладений на мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6» ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2020 року (справа № 686/19326/20) арешт, у якому відпала потреба, в порядку ст. 174 КПК України слід скасувати.

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 69461 грн. 14 коп. у відповідності до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_17 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 152 ч. 3 КК України в редакції Закону № 2227-VIII від 06.12.2017 (за епізодами зґвалтування в лютому 2020 року та 04 липня 2020 року), ст. 152 ч. 4 КК України в редакції Закону № 2295-VI від 01.06.2010 (за епізодами зґвалтування влітку 2017 року та влітку 2018 року), ст. 156 ч. 2 КК України в редакції Закону N 600-VI від 25.09.2008, та призначити йому покарання:

-за ст. 152 ч. 3 КК України в редакції Закону № 2227-VIII від 06.12.2017 - 10 (десять) років позбавлення волі;

-за ст. 152 ч. 4 КК України в редакції Закону № 2295-VI від 01.06.2010 - 12 (дванадцять) років позбавлення волі;

-за ст. 156 ч. 2 КК України в редакції Закону N 600-VI від 25.09.2008 - 5 (п`ять) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_17 остаточне покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_17 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід ОСОБА_17 до набрання вироком чинності залишити попередній - тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_17 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 14.12.2020 до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_17 за ст. 154 ч. 1 КК України, ст. 152 ч. 4 КК України (за епізодом від січня-лютого 2012 року), ст. 152 ч. 3 КК України (за епізодами від 17.05.2020 та 19.06.2020) - виправдати, через не доведення, що вчинені кримінальні правопорушення, в яких він обвинувачується.

Речові докази: блокнот, халат, ковдру, зразки букального епітелію із залишками первинного упакування (квитанції №№ 146, 165, 2642) - знищити; мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6» - повернути обвинуваченому; оптичний диск, фотознімки - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Накладений на мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6» ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2020 року (справа № 686/19326/20) арешт, у якому відпала потреба, в порядку ст. 174 КПК України слід скасувати.

Стягнути з ОСОБА_17 на користь держави 69461 грн. 14 коп. процесуальних витрат.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: