Справа № 541/3082/23
Провадження № 1-кс/541/905/2023
У Х В А Л А

05 вересня 2023 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000233 від 02.09.2023,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2023 року прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене в ході проведення огляду місця події 02.09.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: металеву милицю чорного кольору.

В обґрунтування клопотання вказував, що у провадженні СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2023 за № 0000233 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.09.2023 близько 07 години 30 хвилин, невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ступінь тяжкості яких встановлюється.

02.09.2023 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 на подвір`ї домогосподарства під шиферним навісом виявлено та вилучено металеву милицю чорного кольору, яку опечатано паперовою биркою з печаткою «Миргородський районний відділ поліції № 111», на якій нанесено роз`яснювальний текст, підписи понятих та учасників слідчої дії.

03.09.2023 постановою дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 вилучений об`єкт визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та поміщено для зберігання до кімнати зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Якова Усика, 34.

В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно, оскільки відповідно до ст. ст. 168, 237 КПК України металева милиця є майном на якому збереглися сліди кримінального правопорушення та має суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні. Арешт вказаного майна є необхідним для забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, зокрема проведення експертних досліджень, а його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.

В судове засідання прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області не з`явилася, направила заяву про розгляд клопотання у її відсутність та просила задовольнити (а.п. 25).

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників кримінального провадження фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши зміст клопотання та дослідивши матеріали додані до нього, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000233 від 02.09.2023 року за ч. 1 ст. 125 КК України.

02.09.2023 дізнавачем СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 . В ході якого на подвір`ї домогосподарства під шиферним навісом було оглянуто та вилучено: металеву милицю чорного кольору, яку опечатано паперовою биркою з печаткою «Миргородський районний відділ поліції № 111», на якій нанесено роз`яснювальний текст, підписи понятих та учасників слідчої дії.

Постановою дізнавача СД Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 03.09.2023 вилучене майно визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню та визначено місце його зберігання кімнату зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Якова Усика, 34, м. Миргород Полтавської області.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказаний прокурором захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, є в даному випадку співрозмірним з тими обмеженнями, які існують під час згаданого досудового розслідування, необхідними для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення. Незастосування арешту згаданих речових доказів може призвести до знищення, відчуження або настання інших наслідків, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню, оскільки відносно них є необхідність у проведенні слідчих дій та експертних досліджень.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 86, 89, 94, 170, 171-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування власниками та користувачами наступним майном:

-металевою милицею чорного кольору, яку опечатано паперовою биркою з печаткою «Миргородський районний відділ поліції № 111», на якій нанесено роз`яснювальний текст, підписи понятих та учасників слідчої дії, що була вилучена 02.09.2023 в ході проведення огляду місця події.

Визначити місце зберігання вищевказаних речей - кімнату зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Якова Усика, 34.

Копію цієї ухвали для виконання вручити прокурору, який звернувся з даним клопотанням.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Слідчий суддяОСОБА_1