Єд. унік. № 243/1545/23
УХВАЛА

Іменем України

25 липня 2023 року

Слідчий суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , діючи поза межами приміщення суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 року, розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 про накладання арешту на майно, -

в с т а н о в и в :

25 липня 2023 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в межах якого здійснюється досудове розслідування, надійшло клопотання слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000244 від 20.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України..

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що в провадженні СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області, знаходяться матеріали вказаного досудового розслідування, в ході якого 29.06.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України. Санкція ч. 2 ст. 307 КК передбачає покарання позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації Територіального сервісного центру МВС №1443 від 21.07.2023 року №31/5-1443-1214в/с підозрюваному ОСОБА_5 на праві власності належить транспортний засіб марки (моделі) ЗАЗ, 110217 (2003 року випуску), синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.07.2023 року ОСОБА_5 на праві власності належить 1/4 частка власності квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи необхідність накладання арешту на вищевказане майно, слідчий зазначає, що у разі доведення вини ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені вимоги.

Власник майна та його захисник надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення клопотання не заперечували.

Дослідивши копії документів кримінального провадження, що додані до клопотання, вважаю, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

У провадженні слідчого відділення ВП №4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000244 від 20.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України. 29.06.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень,

На підтвердження зазначених у клопотанні обставин слідчим суддею досліджені представлені у судове засідання: витяг з ЄРДР № 0000244 від 20.04.2023 року, повідомлення про підозру ОСОБА_5 , довідку з Територіального сервісного центру МВС №1443 від 21.07.2023 року №31/5-1443-1214в/с, довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.07.2023 року.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права.

Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та карається позбавленням волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

При цьому, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження та стадію досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна.

Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 175 КПК України, виконання арешту слід доручити ініціатору клопотання слідчому СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області капітану поліції ОСОБА_6 ..

На підставі наведеного, керуючись ст. 170-172 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № №0000244 від 20.04.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , а саме, на транспортний засіб марки (моделі) ЗАЗ, 110217 (2003 року випуску), синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном та на частку власності квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 шляхом заборони відчуження, розпорядження цим майном.

Заборонити державним реєстраторам та нотаріусам вносити зміни щодо відчуження, розпорядження нерухомим майном, а також будь-які інші реєстраційні дії, окрім реєстраційних дій за зверненням Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів щодо реєстрації прав управління та інших речових прав, що виникатимуть на підставі ухвали слідчого судді про передачу Національному агентству в управління майна, на яке накладено.

Виконання арешту доручити слідчому СВ ВП №4 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області капітану поліції ОСОБА_6 .

Ухвала виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст проголошено 25 липня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1