Справа № 127/8587/23
Провадження №11-кп/801/491/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2023 року відносно засудженого :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого:

-13.09.2001 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі. Звільнений 05.03.2005 по відбуттю строку покарання;

-01.06.2009 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-17.09.2015 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, на підставі ст.81 КК України згідно вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.02.2021 року,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

До Вінницького міського суду Вінницької області 21.03.2023 надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке мотивоване тим, що він бажає вступити до лав ЗСУ, так як має бойовий досвід, щоб захищати країну від російської агресії..

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 подане ним клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання свого підзахисного підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, оскільки ОСОБА_8 за період відбування покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз, адміністрацією установи не заохочувався. Став на шлях виправлення.

Представник Вінницької виправної колонії (№ 86) заперечив щодо задоволення клопотання.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання засудженого, вважає, що засуджений ОСОБА_8 на шлях виправлення не став.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У своїх висновках суд першої інстанції вказав, що засуджений ОСОБА_8 фактично не став на шлях виправлення, а тому враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину та враховуючи попередні судимості, вважав, що на даний час відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 .

Також судом було враховано формально-юридичні та оціночні підстави. Зокрема те, що засуджений ОСОБА_8 прибув у ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» 14.06.2021 із ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», де під час утримання до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався;

- за період відбування покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» характеризується посередньо, за порушення вимог режиму відбування покарання 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи не заохочувався, що вбачається з останньої характеристики на засудженого від 05.04.2023;

- у виробничій майстерні та на роботах із господарського обслуговування не працевлаштований за власним бажанням;

- у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, легко піддається чужому впливу. У відношенні з представниками адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого до себе ставлення;

- заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, але не завжди робить для себе належні висновки;

- приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі не приймає;

- до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

З матеріалів особової справи ОСОБА_8 було встановлено, що під дію ст. 101 КВК України підпадав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 05.04.2022. Рішенням комісії установи засудженому відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Під дію ст. 82 КВК України підпадав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 05.09.2022. Рішенням комісії установи засудженому відмовлено у заміні невідбутої частини покарання біль м`яким, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Під дію ст. 81 КВК України підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 05.02.2023. Рішенням комісії установи засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела своє виправлення.

Також згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, у засудженого ОСОБА_8 встановлено середній рівень ризику.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2023 року та постановити нове рішення, яким задовольнити клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність. Судом не було взято до уваги відсутність дисциплінарних стягнень в засудженого ОСОБА_8 , відповідно до наданої суду характеристики, по основним параметрам його поведінки в переважній мірі є позитивною та відображає цілий ряд його позитивних рис. Зі слів засудженого, він не по своїй вині непрацевлаштований, оскільки адміністрація установи не забезпечує його роботою за фахом та не пропонує йому роботи, відповідної його кваліфікації.

Також вважає, що судом не в достатній мірі враховано, що засуджений вчинив нетяжкий злочин, має сім`ю, власне житло, куди він у разі звільнення зможе повернутися, наявність у нього бойового досвіду та бажання одразу після звільнення вступити до лав добровольчих підрозділів ЗСУ для захисту незалежності держави.

Сторона захисту вважає, що ОСОБА_8 своєю поведінкою довів своє виправлення, а тому суд першої інстанції мав підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 подану в інтересах засудженого ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримала та наполягала на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив судове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№86)» для участі в розгляді апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, про поважність причини свого неприбуття суд не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Також апеляційним судом засуджений ОСОБА_8 повідомлявся через ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у її розгляді, захисник та прокурор за таких підстав не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутність засудженого, а тому судовий розгляд відбувся у його відсутність, оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Прокурор та захисник не заперечували проти апеляційного розгляду у відсутність засудженого та представника установи.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу та клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження до суду не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та заперечення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як було встановлено в ході судового розгляду судом першої інстанції, що також знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, ОСОБА_8 засуджений вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.02.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку 05.06.2021; кінець строку 05.12.2023.

В місцях позбавлення волі перебуває з 26.01.2018 року.

В ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» прибув 14.06.2021 із ДУ «Вінницька УВП №1», де під час утримання до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. З 20.12.2021 по 10.01.2022 та з 20.12.2022 по 19.01.2023 перебував в МОЛ при ДУ «Стрижавська виправна колонія (№81)».

На виробничій майстерні та на роботах із господарського обслуговування установи не працевлаштований за власним бажанням. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, легко піддається чужому впливу. У відношенні з представниками адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого до себе ставлення. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, але не завжди робить для себе належні висновки, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі не приймає також до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Також встановлено, що під дію ст. 101 КВК України підпадав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 05.04.2022. Рішенням комісії установи засудженому відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Під дію ст. 82 КВК України підпадав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 05.09.2022. Рішенням комісії установи засудженому відмовлено у заміні невідбутої частини покарання біль м`яким, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Під дію ст. 81 КВК України підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 05.02.2023. Рішенням комісії установи засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела своє виправлення. Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, у засудженого ОСОБА_8 встановлено середній рівень ризику.

Так, у відповідності до вимог ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Пунктами 2, 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.

Отже, апеляційний суду переконаний, що суд першої інстанції дійшов правильного та цілком обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_8 відбув більше 2/3 строку покарання, проте сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, у зв`язку з чим, йому було відмовлено у застосуванні пільг, передбачених ст.101 КВК України, ст.82, 81 КК України, як особі яка не довела своє виправлення.

Так, ОСОБА_8 на виробництві в установі не працевлаштований за власним бажанням, а не через наявність інших об`єктивних підстав (вік або стан здоров`я, відсутність достатньої кількості місць на промисловій зоні), характеризується посередньо. Більшість показників характеризуючих засудженого, згідно наявної в матеріалах судового провадження характеристики, вказані із позначкою «намагається», за час відбування покарання мав одне дисциплінарне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку.

Однак, умовою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є його сумлінна поведінка та ставлення до праці протягом всього строку відбування покарання.

Разом з цим, колегією суддів враховано й те, що ОСОБА_8 уже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, був засуджений, за які відбував як реальну міру покарання, так і покарання з іспитовим строком, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, внаслідок чого він знову вчинив нові корисливі злочини проти власності.

Також згідно підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених осіб та взятих під варту ОСОБА_8 встановлено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу захисника та засудженого на те, що для застосування умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст.81 КК України, ОСОБА_8 не повинен мати стягнень, брати активну участь у програмах і заходах, які реалізуються в установі. Також до уваги береться ставлення до праці, наскільки акуратно та свідомо виконуються покладені завдання, чи повно виконуються норми виробітку, ставлення до обладнання, а також участь у неоплачуваних роботах.

Встановлено, що за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.02.2021 з ОСОБА_8 стягнуто на користь держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 4014-4018/19-21, 4043-4045/19-21 від 24.06.2019 р. в розмірі 3 925 гривень, № 4249/19-21 від 24.06.2019 р. в розмірі 314 гривень, однак, у суду відсутні відомості щодо добровільної сплати останнім вказаних стягнень чи хоча б намагання засудженого частково їх сплати.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є законний та обґрунтований. В матеріалах провадження відсутні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу які свідчать, що процес виправлення в дійсності досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

За таких обставин, колегія суддів враховуючи викладене вважає, що на даний час підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_8 не має.

Згідно наявної в матеріалах судового провадження медичної довідки від 13.02.2023 року виданої медичною частиною №86 філії «ЦОЗ ДКВС України» у Вінницькій області, засуджений ОСОБА_8 взятий на диспансерний облік з діагнозом: хронічний панкреатит в стадії неповної ремісії, функціональні розлади ШКТ.

Проте, матеріали провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання засудженим в ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

На думку колегії суддів поведінка засудженого може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, підтримання соціально-корисних зв`язків, визнання своєї вини у скоєних злочинах у даному випадку є недостатнім для доведення ним свого виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.

Викладені захисником в ході судового розгляду та в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані як судом першої, так і апеляційної інстанції при прийняті рішення.

Апеляційний суд звертає увагу засудженого та його захисника, що відносно осіб, які відбувають покарання за вчинення кримінального правопорушення, окремого порядку їх звільнення для проходження військової служби немає. До таких осіб застосовується процедура помилування Президентом України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи наведені захисником їх не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2023 року відносно засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4