Справа № 697/1390/23
Провадження № 1-кп/697/208/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000221 від 04.06.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь-Шевченківський, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

20.09.2017 Богуславським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку 2 роки;

03.01.2018 Ставищенським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

11.01.2018 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

05.04.2018 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

06.06.2019 Гребенківським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 07.04.2023 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, відповідно до ст. 89 КК України маючого не зняту та не погашену в законному порядку судимість,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 03.06.2023 близько 23.30 год., перебуваючи в будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , на ґрунті ревнощів, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, маючи при собі дерев`яну палицю, яку тримав в правій руці, наніс один удар даною палицею по голові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме в область лівої частини голови, внаслідок чого останній впав на підлогу, продовжуючи свої злочинні дії, наніс останньому чотири удари палицею в область лівої частини грудної клітки, один удар по стегну лівої ноги, один удар по передпліччю лівої руки, один удар в область правої частини грудної клітки, один удар по спині та два удари в область потиличної ділянки області голови, чим спричинив ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/513 від 21.06.2023, тілесні ушкодження у вигляді: травми грудної клітки з переломами восьмого, дев`ятого, десятого ребер зліва, сьомого ребра справа з попаданням повітря в ліву плевральну порожнину та стисненням легені, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя; садна спинки носа і рани правої щоки, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; травми грудного відділу хребта з переломами поперечного відростка першого грудного хребця зліва та дуги дев`ятого грудного хребця зліва, перелому великого вертлюга стегнової кістки справа, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; рани волосистої частини голови, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Тим самим, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, факт і обставини вчинення кримінального правопорушення підтвердив, розкаявся у вчиненому та просив суд суворо його не карати. Крім того пояснив, що вказані удари він наносив потерпілому дерев`яною палицею на грунті ревнощів та у зв`язку з виникненням конфліктних ситуацій з потерпілим. Зазначив, що щиро розкаюється, обіцяє більше подібного не повторювати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що претензій до обвинуваченого ні морального, ні матеріального характеру він не має.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, які вважають, що вказане кримінальне провадження доцільно розглянути відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого та ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого, а також з`ясуванням позиції потерпілого щодо відсутності в нього претензій до обвинуваченого.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18 січня 1978 року, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21 липня 2011 року, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не здобуто.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Також суд роз`яснив, що учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи показання обвинуваченого, наданими ним в судовому засіданні, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 доведено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, неодруженого, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, інвалідом не являється, маючого не зняту та не погашену судимість в силу ст. 89 КК України, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини. Потерпілий ОСОБА_5 претензій до обвинуваченого не має.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог КК України, покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі, однак, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без відбування покарання, та вважає за доцільне призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання до набранням вироком законної сили необхідно залишити без змін, після чого скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 , у виді особистого зобов`язання до набранням вироком законної сили залишити без змін, після чого скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні: змив РБК, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1