Справа № 300/327/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/338/20, за апеляційними скаргами: прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , захисника-адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника-адвоката ОСОБА_13 в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 15.05.2019.

Цим вироком:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з початковою освітою, не одружений, не працюючий, судимий Воловецьким районним судом Закарпатської області 14.02.2012 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 01 (один) рік; 07.06.2016 Воловецьким районним судом Закарпатської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 01 (один) рік, згідно ст.89 КК України судимості не погашені в установленому законом порядку, засуджений :

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки;

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки;

- за ч.1 ст.304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_15 за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 07.06.2016 та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

-2-

Запобіжний захід ОСОБА_15 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишено без змін.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, з початковою освітою, не одружений, не працюючий, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не судимий, засуджений :

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки;

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_17 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_18 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 02 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_18 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українець, громадянин України, з початковою освітою, не одружений, не працюючий, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не судимий, засуджений :

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_19 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 01 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_20 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українець, громадянин України, з початковою освітою, не одружений, не працюючий, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не судимий, засуджений :

- за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ст. 75,104 КК України ОСОБА_21 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 01 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_22 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_23 щодо відшкодування шкоди задоволено частково в частині моральної шкоди на суму 1000 (одна тисяча) грн., які ухвалено стягнути з обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно, а в решті цивільного позову відмовлено.

Речові докази, які були передані на зберігання потерпілим, залишено у власності потерпілих ОСОБА_23 та ОСОБА_24

-3-

Згідно вироку, ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_25 визнані винними у вчиненні кримінальних правопорушень, за таких обставин.

06.03.2017 близько 12 год обвинувачений ОСОБА_12 , за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_6 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, проникли на територію подвір`я житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить потерпілому ОСОБА_23 , звідки викрали чотири залізничні рейки загальною вагою 908 кг вартістю 03 (три) грн. 20 коп. за один кілограм металобрухту на загальну суму 2905 грн 60 коп, які знаходились на подвір`ї позаду господарської будівлі, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_23 на вищевказану суму.

09.03.2017 близько 13 год 30 хв обвинувачений ОСОБА_12 , за попередньою змовою з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом відкриття та пошкодження віконної рами, проникли у житловий будинок, б/н, біля станції Занька Воловецького району Закарпатської області, який належить потерпілому ОСОБА_23 , звідки викрали пральну машину марки «RIGA 13» вартістю 230 грн, миску велику з нержавіючої сталі вартістю 16 грн 25 коп, миску маленьку алюмінієву вартістю 22 грн 50 коп, каструлю з кришкою господарську алюмінієву місткістю 5 літрів вартістю 88 грн 13 коп, металеву сковорідку вартістю 90 грн, три кухонні ножі загальною вартістю 45 грн, один розкладний ніж вартістю 25 грн, сім ложок загальною вартістю 36 грн 75 коп та одну виделку вартістю 5 грн 25 коп, а всього викрали з будинку майна на загальну суму 558 грн 88 коп.

Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою, знаходячись на подвір`ї будинку потерпілого ОСОБА_23 на станції Занька Воловецького району Закарпатської області, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях господарської будівлі, проникли всередину, звідки викрали дві металеві коси-серп з рукоятками загальною вартістю 100 грн, дві ручні пили з ручками загальною вартістю 60 грн, ручні граблі пластикові без рукоятки вартістю 30 грн, металеву засувку для печі вартістю 90 грн, металеву косу без рукоятки вартістю 112 грн 50 коп, великі садові ножиці вартістю 72 грн 50 коп, маленькі садові ножиці вартістю 32 грн 50 коп, металеву лопату без рукоятки вартістю 8 грн 75 коп, точильний камінь вартістю 37 грн 50 коп, дерев`яний маленький рубанок вартістю 37 грн 50 коп, дерев`яний великий рубанок вартістю 52 грн 50 коп, два напилки по металу без рукоятки загальною вартістю 41 грн 25 коп, один напилок по металу з рукояткою вартістю 20 грн 63 коп, плоскогубці металеві вартістю 15 грн, склоріз вартістю 81 грн, велосипедний ручний насос без шлангу вартістю 37 грн 50 коп, столярний ніж (струг) для дерева з двома ручками вартістю 90 грн та дві мотики (кирки) без рукоятки загальною вартістю 200 грн, всього викрали з господарської будівлі чужого майна на загальну суму 1119 грн 13 коп, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_23 на загальну суму 1678 грн 01 коп.

11.03.2017 близько 11 год обвинувачений ОСОБА_12 , за попередньою змовою з обвинуваченими ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли до будинку розташованого по АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_24 , звідки викрали металеву газову плиту вагою 25 кг вартістю 82 грн 50 коп, одну чавунну батарею для опалення з шістьма ребрами вагою 57 кг вартістю 188 грн 10 коп, одну чавунну батарею для опалення з вісьмома ребрами вагою 70 кг вартістю 231 грн, плиту для опалення дровами марки «Перемога» вагою 41 кг вартістю 135 грн 30 коп, металічний каркас із сіткою з ліжка вагою 15 кг вартістю 49 грн 50 коп та металеву трубу з димоходу вагою 12 кг вартістю 39 грн 60 коп, всього на загальну суму 726 грн, чим спричинили потерпілій ОСОБА_24 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

-4-

При цьому, обвинувачений ОСОБА_12 , завідомо знаючи, що обвинувачений ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є неповнолітнім, посягаючи на його нормальний моральний розвиток, умисно, обіцяючи матеріальну винагороду, цього дня 11.03.2017 схилив його до вчинення крадіжки товарно-матеріальних цінностей із будинку потерпілої ОСОБА_24 , розташованого по АДРЕСА_2 . Неповнолітній ОСОБА_25 на пропозицію обвинуваченого ОСОБА_12 вчинити злочин погодився і 11.03.2017 близько 11 год ОСОБА_25 , за попередньою змовою з обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_12 вчинив вищезазначену крадіжку чужого майна з будинку ОСОБА_24 .

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_25 , вказує на незаконність вироку суду від 15.05.2019 щодо ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_6 . Стверджує про те, що при складанні призначеного покарання за ч. 2 ст. 185 КК України - 02 (два) роки позбавлення волі і за ч. 3 ст. 185 КК України 03 (три) роки позбавлення волі, у порядку ч. 1 ст. 70 КК України, суд першої інстанції визначив остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців, що є фактично частковим складанням призначених покарань. Просить вирок суду 15.05.2019 щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити, визнати винуватим та призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки; за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_6 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців; на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з іспитовим строком на 02 (два) роки, зобов`язати виконувати вимоги п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України. В іншій частині вирок суду від 15.05.2019 залишити без змін.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинувачених ОСОБА_6 й ОСОБА_7 , захисник-адвокат ОСОБА_13 просить вирок суду від 15.05.2019 відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати та закрити кримінальне провадження щодо останніх у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливостей їх отримати. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, оскільки постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду побудовані на недопустимих доказах, якими на його думку є: протокол огляду місця події від 10.03.2017; протокол огляду місця події - володіння ОСОБА_26 від 20.03.2017; довідки про вартість ТОВ «Карпати ЛТД» від 04.04.2017 № 36 та 38; висновок експерта № 349-03-17 від 08.04.2017; протокол огляду місця події від 14.03.2017 - домоволодіння ОСОБА_24 ; протокол огляду місця події від 15.03.2017 домоволодіння ОСОБА_27 . Вказані письмові докази оцінені судом з порушенням ст. 86, 87, 94 КПК України, оскільки судом першої інстанції проігноровано те, що вказані вище огляди проводились без ухвали слідчого судді відповідно до ст. 237 КПК України, а вилучені в результаті цих процесуальних дій предмети не були опечатані і завірені підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У зв`язку з вказаними порушеннями вимог КПК, на його думку, довідка про вартість предметів ТОВ «Карпати ЛТД» та висновок експерта № 349-03-17 від 08.04.2017 також, є недопустимими доказами, оскільки такі ґрунтуються на доказах, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Крім того, огляд місця події - будинку ОСОБА_28 від 14.03.2017 був проведений до

-5-

внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що не відповідає вимогам ст. 214, 223, 237 КПК України. Вказані обставини не отримали належної оцінки судом першої інстанції, який поклав в основу вироку дані протоколів огляду місця події, а також докази, отриманні за результатами проведення зазначених слідчих дій, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм злочинів. Недотримання судом, передбаченого ст. 23 КПК України обов`язку безпосереднього дослідження доказів, у зв`язку з не дослідженням судом безпосередньо за місцем знаходження речових доказів, які були повернуті потерпілій ОСОБА_24 . Крім того, єдине визнання вини не може бути основою для визнання особи винною у вчиненні злочину, тому вважає, що ухвалений щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирок суду першої інстанції не відповідає викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини справа «Коробов проти України» від 21.07.2011, практиці щодо доведеності винуватості «поза всяким сумнівом».

Захисник-адвокат ОСОБА_11 в апеляційній скарзі поданій в інтересах ОСОБА_12 просить вирок суду від 15.05.2019 в частині визнання винуватим ОСОБА_12 скасувати та закрити відносно останнього кримінальне провадження. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. В ході судового слідства вина ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не доведена, а висновки суду побудовані на недопустимих доказах та припущеннях. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано скрутне матеріальне становище ОСОБА_12 , який маючи у власності коня та віз, вимушений був займатися збиранням та перевезенням металобрухту, вантажів, а тому вважає за можливе застосувати щодо ОСОБА_12 положення ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 39 КК України. При цьому врахувати те, що інкримінованих досудовим слідством кримінальних правопорушень, ОСОБА_12 не вчиняв.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та висловили заперечення щодо апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу та заперечила щодо задоволення апеляційних скарг захисника-адвоката ОСОБА_29 в інтересах ОСОБА_12 та захисника-адвоката ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши докази, які характеризують особу обвинувачених, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора та захисника-адвоката ОСОБА_13 підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Висновок суду з приводу доведеності вини, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_25 , а також вид та розмір призначеного йому покарання, ніким з учасників судового провадження не оскаржується, а тому законність вироку від 15.05.2019 в цій частині, в силу положень ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене

-6-

на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно дост.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку.

Доводи захисників-адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , викладені в їх апеляційних скаргах про недоведеність вини обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, істотні порушення судом вимог КПК України щодо оцінки доказів в ході судового розгляду провадження та невідповідність висновків суду встановленим обставинам, є безпідставними з таких підстав.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Заи приписами ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При дослідженні та оцінці доказів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , судом було дотримано зазначених вимог закону та вірно зроблено висновок про доведеність вини обвинувачених сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення.

Як вбачається з вироку, всудовому засіданні були ретельно перевірені показання обвинуваченого ОСОБА_12 , який вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України не визнав та показав,що він перевозив майно на кінній підводі на прохання інших обвинувачених та заперечив свою причетність до вчинення крадіжок як і обізнаність про те, що речі, які перевозить є викраденими.

Проте з такими доводами обвинуваченого ОСОБА_12 і аналогічними доводами апеляційної скарги, поданої захисником ОСОБА_11 в його інтересах колегія суддів, як і суд першої інстанції, погодитись не може, оскільки ці доводи були предметом перевірки в судовому засіданні та свого підтвердження не знайшли.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив таку позицію ОСОБА_12 і визнав, що вона спростовується послідовними і у сукупності узгодженими між собою доказами, які були зібрані органами досудового розслідування та належним чином дослідженими і проаналізованими судом першої інстанції у вироку.

Зматеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції з дотриманням, передбачених процесуальним законом положень судового розгляду справи, ці показання ОСОБА_12 перевірені та досліджено усі наявні докази у справі, дано їм належну правову оцінку.

-7-

Як встановлено змістом вироку, в суді першої інстанції обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_25 відмовилися від надання показань на підставі ст. 63 Конституції України, що є правом обвинувачених. Разом з тим, не зважаючи на таку позицію обвинувачених, зокрема, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , їх вина доведена сукупністю доказів у кримінальному провадженні.

Винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджено наведеними у вироку показаннями потерпілого ОСОБА_23 та свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_27 , які були безпосередньо допитані в судовому засіданні й підтверджують вину ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_23 показав, що на станції Занька, Воловецького району розташований житловий будинок, який належить його сім`ї і в якому тимчасово ніхто не проживає. 09.03.2017 він приїхав до будинку, щоб оглянути домогосподарство і виявив, що на будинку відчинене вікно та відчинені і пошкоджені вхідні двері на господарській будівлі. Неподалік побачив кінну підводу з особами ромської народності - обвинуваченими ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , на якій виявив належну йому пральну машину «Riga», притрушену сіном, після чого примусив вивантажити її. Після чого, обвинувачені, налякавшись, поїхали в сторону м. Сваляви. Згодом оглянув власне домогосподарство та виявив, що в нього викрадені й інші речі, які в подальшому були знайдені працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_32 показав, що 09.03.2017 на завдання чергового відділення поліції він з дільничним офіцером поліції ОСОБА_33 виїхав на службовому автомобілі у напрямку с. Неліпино Свалявського району для виявлення осіб ромської народності, які вчинили крадіжку на станції Занька, і прямують на підводі в сторону м. Свалява. Згодом, на вул. Головній в с. Неліпино було виявлено кінну підводу з трьома особами ромської народності, якими після встановлення осіб виявилися обвинувачені - ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . На кінній підводі, яка була накрита сіном було виявлено мішок з різними речами, серед яких була каструля, сковорідка, миски, ложки, ручні пили, пильники по металу, садові ножиці, мотика, коса, коси у вигляді серпа, рубанки та інші металеві речі. Після чого всіх було доставлено до Свалявського відділення поліції, куди через певний час приїхали працівники Воловецького відділення поліції і супроводили даних осіб з кінною підводою у Воловецьке відділення поліції.

Аналогічні обстави підтвердив в суді першої інстанції і свідок ОСОБА_34 .

Показаннями свідка ОСОБА_26 стверджується, що в березні 2017 до нього приходив обвинувачений ОСОБА_12 , який запропонував йому купити металеві рейки довжиною близько 4 м, на що він погодився, оскільки рейки йому були потрібні для будівництва будинку. Звідки були рейки у обвинуваченого не питав. Рейки були привезені вдень на підводі і він не підозрював, що вони викрадені, а тому придбав їх.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні показав, що в середині березня 2017 року обвинувачені запропонували йому металобрухт, серед якого були газова плита, металева плита-піч на дрова марки «Перемога», металева сітка з ліжка, металева труба та чавунні радіатори для опалення. Зазначені речі він придбав за 450 грн, не знаючи, що вони викрадені. Працівникам поліції зазначені речі видав добровільно.

Вина ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в сукупності з показаннями потерпілого ОСОБА_23 та свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 підтверджується також іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 09.03.2017, проведеного за участю власника - потерпілого ОСОБА_23 , відповідно до якого об`єктом огляду є

-8-

житловий будинок на станції Занька, Воловецького району Закарпатської області, в якому порушено звичний порядок розташування речей, а древі сараю відчинені. В ході огляду вилучено пральну машину марки «Riga».

Протоколом огляду кінної підводи від 10.03.2017, який проведеного за участю та на підставі заяви обвинуваченого ОСОБА_6 , який надав на це добровільну письмову згоду, підтверджено, що в ході огляду було виявлено і вилучено речі: каструлю господарську алюмінієву, миску маленьку алюмінієву, металеву сковорідку, сім ложок і одну виделку, чотири ножі, пластмасові граблі, три металеві пильники, металева частина лопати, металева коса без ручки, дві маленькі коси з ручками у вигляді серпа, дерев`яний маленький рубанок, дерев`яний великий рубанок, дві пилки з ручками, великі садові ножиці, маленькі ножиці, склоріз, металевий засув для печі, дві металеві мотики без ручок, стругальний ніж для дерева з двома ручками, маленький ручний насос, точильний камінь .

Відповідно до протоколу огляду від 20.03.2017, проведеного в боксі № 3 Воловецького відділення поліції, здійснено огляд двох металевих рейок, довжиною 3м 45 см і 3 м 50 см, які свідок ОСОБА_26 придбав у обвинуваченого ОСОБА_12 та, згідно заяви від 20.03.2017, добровільно видав працівникам поліції.

Протоколом огляду місця події в АДРЕСА_2 від 14.03.2017, проведеного на підставі письмової заяви ОСОБА_35 , якому власником доручено догляд за будинком від 14.03.2017 встановлено, що двері на будинку відчинені та пошкоджені, ручка та замок пошкоджені, а в кімнатах відсутні батареї.

Протоколом огляду місця події від 15.03.2017 - прибудинкової території, прилеглої до житлового будинку в АДРЕСА_3 , проведеного за участю мешканця будинку, свідка ОСОБА_27 та понятих, відповідно до якого об`єктом огляду є добровільно видані свідком речі, які він придбав у обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_25 , зокрема: дві чавунні батареї, газова плита, плита для опалення «Перемога», металева сітка з ліжка та металева труба з димаря.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 349-03-17 від 08.04.2017, вартість викраденого майна у потерпілого ОСОБА_23 становить 1678 грн 01 коп.

Згідно довідки ТОВ фірма «Карпати ЛТД» № 36 від 04.04.2017, вартість металобрухту станом на 06.03.2017 становить 3 грн 20 коп., а відповідно до довідки № 38 від 04.04.2017 - вартість одного кілограму металобрухту станом на 11.03.2017 становить 3 грн 30 коп.

Крім того, як вбачається із проведених слідчих експериментів та фототаблиць до них від 20.04.2017, обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_25 , на місці показали та розказали про вчинення ними кримінальних правопорушень.

Цим обставинам, з врахуванням сукупності доказів, судом першої інстанції дано належну оцінку і обґрунтовано відхилено клопотання захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_11 про визнання недопустимими доказів, зокрема: протоколу огляду місця події від 09.03.2017 - будинку потерпілого ОСОБА_23 ; протоколу огляду місця події від 10.03.2017 - кінної підводи; протоколу огляду місця події володіння ОСОБА_26 від 20.03.2017; довідки ТОВ фірма «Карпати ЛТД» про вартість металобрухту № 36 та 38 від 04.04.2017; висновку експерта № 349-03-17 від 08.04.2017; протоколу огляду місця події від 14.03.2017; протоколу огляду місця події володіння (території) свідка ОСОБА_27 від 15.03.2017, та не знайдено підстав для застосування положень ст. 87 КПК України щодо недопустимості цих доказів .

Суд першої інстанції також обґрунтовано зазначив у вироку, що всі процесуальні дії щодо оглядів місця події були проведені за згодою потерпілих, або осіб, у володінні яких перебувають житлові будинки на підставі їхніх письмових заяв та не знайшов порушень закону при проведенні зазначених слідчих дій.

-9-

Перевірено судом першої інстанції і доводи сторони захисту щодо різної вартості металобрухту та вірно констатовано, що висновок наданий сертифікованим експертом, який має відповідну кваліфікацію і право на проведення такої експертизи, натомість довідки щодо ринкової вартості металобрухту не є експертизами і носять інформацію щодо ринкової вартості товару, яка не є постійною, а тому її зміна не може бути підставою для зміни кваліфікації злочинів залежно від різниці у вартості..

З матеріалів кримінального провадження та вироку також вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом з`ясовано всі обставини, які могли мати значення для справи, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість, зокрема, ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч.

Таким чином, дослідивши в судовому засіданні усі докази в кримінальному провадженні та оцінивши їх відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції вірно, поза всяким розумним сумнівом правильно дійшов висновку про те, що у діях ОСОБА_12 містяться склад кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення; ч. 1 ст. 304 КК України - втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність; у діях ОСОБА_6 містяться склад кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення; у діях ОСОБА_7 ч. 3 ст. 185 КК України - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення.

Апеляційним переглядом встановлено, що досудове та судове слідство у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_25 проведено з дотриманням процесуального закону, а висновки суду про винуватість ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, а тому посилання захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_11 на недоведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, на думку колегії суддів, є безпідставними, позаякне ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і доказах, які досліджено судом і наведені у вироку.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг захисників-адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_11 щодо недопустимості доказів у кримінальному провадженні у зв`язку з недотриманням положень ст. 214, 223, 237 КПК України, колегія суддів звертає увагу на таке.

За змістом ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позиції, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також

-10-

на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом; під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Відповідно до ст. 93 КПК України стороні захисту надані достатні можливості для збирання доказів і надання їх встановленим порядком суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з 2017 року сторона захисту будь-яких доказів на підтвердження своєї правової позиції не надала, хоча жодних перешкод для цього не мала.

Посилання в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_13 про те, що частина слідчих дій була проведена слідчими до внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому ці докази, на його думку є недопустимими, також є безпідставними з наступних підстав .

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що відомості у кримінальному провадженні № 0000055 внесені 10.03.2017 об 11 год.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, зокрема протоколу огляду місця події від 09.03.2017, перша слідча дія в даному кримінальному провадженні - огляд будинковолодіння на станції Занька, Воловецького району Закарпатської області, було проведено в період часу з 17 год 10 хв 09.03.2017 по 17 год 45 хв 09.03.2017.

За змістом ст. 214, 223, 237 КПК України, огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК України, а також відповідальність, встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 214 КПК України, у невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. З наведеного випливає закономірний висновок проте, що без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

В матеріалах кримінального провадження міститься рапорт ст. інспектора-чергового СРПП № 4 Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області від 09.03.2017, який був зареєстрований в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 412 від 09.03.2017. В рапорті зазначено, що 09.03.2017 о 14 год 55 хв, до чергової частини надійшло повідомлення через оператора лінії «002» від ОСОБА_36 про те, що в АДРЕСА_1 невідомі особи ромської народності, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли в будинок та вчинили крадіжку.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що саме зафіксоване в Журналі обліку повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення були законною підставою для проведення 09.03.2017 огляду місця події, належного ОСОБА_36 домоволодіння в АДРЕСА_1 .

При цьому, відповідно до протоколу огляду місця події від 09.03.2017, слідча дія була розпочата о 17 год 10 хв, тобто негайно після отримання правоохоронним органом відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

-11-

Таким чином, матеріали кримінального провадження беззаперечно свідчать про те, що відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 були 10.03.2017, тобто негайно після початку огляду місця події, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 214 КПК України.

Висновок апеляційного суду щодо законності проведення огляду місця події до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань узгоджується з висновком колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07.06.2018 у справі № 740/5066/15-к, провадження № 51-3331км18, в якому Верховний Суд зазначив, що проведення огляду місця події до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є законним лише уразі наявності інформації про вчинення кримінального правопорушення, зафіксованої у процесуальній формі.

Також колегія суддів вважає, що будь-яких підстав сумніватися в обґрунтованості та вмотивованості висновку товарознавчої експертизи № 349-03-17 від 08.04.2017 у кримінальному провадженні немає, не наведені такі підстави і в апеляційних скаргах захисників-адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_11 .

До того ж вищезазначене твердження захисників було предметом розгляду в суді першої інстанції, якому суд дав належну оцінку та правильно відмовив в задоволенні клопотань сторони захисту про неналежність та недопустимість вказаного висновку в якості доказу.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_11 стосовно невинуватості ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України у зв`язку з тим, що останній діяв у стані крайньої необхідності, оскільки такі не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження і доказах, які досліджено судом.

За змістом ч. 1 ст. 39 КК України не є кримінальним правопорушенням заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що особа не підлягає кримінальній відповідальності за перевищення меж крайньої необхідності, якщо внаслідок сильного душевного хвилювання, викликаного небезпекою, що загрожувала, вона не могла оцінити відповідність заподіяної шкоди цій небезпеці.

При наведених обставинах ОСОБА_12 не перебував у стані крайньої необхідності, а фактичні обставини кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_12 взагалі не співвідносяться зі станом крайньої необхідності як обставиною, що виключає злочинність діяння, оскільки ключовим критерієм дій особи в стані крайньої необхідності є те, що відвернута такими діями шкода особи має бути більшою від завданої.

З аналогічних підстав не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_12 про необхідність застосування щодо ОСОБА_12 положень ч. 2 ст. 11 КК України.

Отже, доводи апеляційних скарг захисників-адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_11 про незаконність та необґрунтованість вироку від 15.05.2019 апеляційний суд відхиляє, оскільки суд першої інстанції, розглядаючи дане кримінальне провадження, в повному об`ємі дослідив докази і висновки суду щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтуються на зібраних та досліджених у судовому засіданні доказах, які суд проаналізував та дав їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

-12-

Доводи сторони захисту про невмотивованість судового рішення також є необґрунтованими. У вироку міститься достатня мотивація як оцінки доказів, які досліджені судом, так і кваліфікації дій обвинувачених, і спростування наведених доводів сторін.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засідання, судом першої інстанції з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини, які могли мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Переконливих доказів на підтвердження доводів, викладених захисником-адвокатом ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисником-адвокатом ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_12 в апеляційних скаргах не наведено, і такі не були встановлені судом апеляційної інстанції.

Крім того, відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

За приписами ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Цих вимог кримінального закону, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 також дотримався.

З вироку суду вбачається, що покарання обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчинених кожним з обвинувачених кримінальних правопорушень та даних, що характеризують особи обвинувачених, і таке покарання призначено з дотриманням положень ст. 50, 65, 66-67 КК України є справедливим, достатнім для їх виправлення і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування та судового розгляду, які б тягнули за собою скасування вироку апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 задоволенню не підлягає.

Разом з тим, згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі ч. 1 ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

-13-

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

У кримінальному провадженні № 463/5277/16-к Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 наголосив, що статтею 49 КК визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у статтях 285-289 КПК. Зокрема, частина 2 статті 285 КПК зобов`язує суд роз`яснити особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, право на таке звільнення.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі (№ 309/1201/15-к).

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України - 06.03.2017.

Оскаржуваним вироком також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, також вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 3 ст.185 КК України, який було скоєно в період з 09.03.2017 по 11.03.2017.

-14-

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Тобто, з дня вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України і до дня апеляційного розгляду, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 49 КК України, пройшло більше п`яти років.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що обвинувачений протягом цього строку вчинив нове кримінальне правопорушення чи ухилявся від суду. Відповідних даних також не надано прокурором і під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

У своїй заяві від 01.08.2023 обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_9 просять звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності і закрити в цій частині кримінальне провадження.

З огляду на викладене та з урахуванням вимог ч. 1 ст. 417, п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України, належить скасувати оскаржуваний вирок в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України та звільнити його від кримінальності відповідальності за ч. 2 ст. 185 цього Кодексу, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження в цій частині щодо ОСОБА_6 закрити.

При цьому ОСОБА_6 слід вважати засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки з подальшим звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку 02 (два) роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 цього ж Кодексу.

При вказаних обставинах колегія суддів приходить до висновку, що з мотивувальної та резолютивної частини вироку слід виключити вказівку про застосування положень ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання.

З урахуванням наведеного вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 15.05.2019 щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в частині призначеного ОСОБА_6 покарання підлягає зміні, а апеляційні скарги прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури та захисника-адвоката ОСОБА_13 частковому задоволенню.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури та захисника-адвоката ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 15.05.2019 щодо ОСОБА_18 в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 185 КК України скасувати.

-15-

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 185 КК України закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, ст. 417 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 15.05.2019 щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в частині призначеного покарання ОСОБА_17 змінити.

Вважати ОСОБА_18 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_18 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 02 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_18 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання суду на застосування положень ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_17 покарання.

В решті вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 15.05.2019 щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,- залишити без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді