Справа № 489/2436/23
Провадження № 1-кс/489/726/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

25 травня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000616 від 23.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про арешт майна,

встановив:

До слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000616 від 23.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про арешт вилучених в ході огляду місця події автомобіля марки «ЗАЗ TF 699P», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 та перебував у володінні ОСОБА_4 , та мопеду невстановленої марки та моделі без реєстраційного номеру, який перебував у володінні ОСОБА_5 з метою їхнього збурення як речових доказів.

Перевіривши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак клопотання про арешт майна складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 171 КПК України.

Зокрема, в клопотанні та в доданих до нього матеріалах відсутні контактні дані (місце проживання, контактний номер телефону) володільця тимчасово вилученого мопеду ОСОБА_5 для його повідомлення про дату та час розгляду клопотання про арешт майна з метою виконання вимог до ст. 172 КПК України, а також з метою забезпечення загальних засад змагальності та рівності сторін, з урахуванням скорочених строків розгляду подібної категорії клопотань, що унеможливлює вчасне повідомлення учасника іншим чином.

Також в клопотанні не зазначені відомості про вилучений мопед (його колір, об`єм двигуна, номер шасі, рами тощо), які б ідентифікували його серед інших подібних транспортних засобів для можливості використання в якості речового доказу саме в даному кримінальному провадженні, з урахуванням посилання прокурора у клопотанні на те, що марка та модель вказаного мопеду не встановлені, тобто його неможливо відрізнити від інших тотожних транспортних засобів у зв`язку із не зазначенням індивідуальних відомостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. При цьому до матеріалів клопотання не додано відповідного процесуального документа (постанови, доручення тощо) уповноваженої посадової особи про те, що слідчий, який вилучав вказані у клопотанні майно та визнавав його речовими доказами, визначений керівником органу досудового розслідування відповідно до положень ч. 1 ст. 214 КПК України як такий, що здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим має право проводити слідчі та процесуальні дії у даному кримінальному провадженні.

Також всупереч вимогам ст. 37 КПК України в матеріалах клопотання відсутній відповідний процесуальний документ (постанова про групу прокурорів тощо) про визначення керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування кримінального провадження прокурора, який здійснює повноваження прокурора у вказаному кримінальному провадженні, який би підтверджував, що процесуальним керівником у вказаному кримінальному провадженні є конкретний прокурор, який склав клопотання та звернутися з ним до слідчого судді.

Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що слідчий СВ Баштанського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , який проводив огляд місця події з вилученням транспортних засобів, на які прокурор просить накласти арешт, та визнавав їх речовими доказами, наказом начальника ГУ НП в Миколаївській області від 15.05.2023 №1004 направлений для розслідування кримінальних проваджень у сфері транспорту у територіальних (відокремлених) підрозділах ГУНП в Миколаївській області до слідчого управління ГУНП в Миколаївській області.

У зв`язку із зазначеним, очевидно вбачається, що слідчий ОСОБА_6 здійснює повноваження слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області, яке не знаходиться на території, на яку розповсюджується юрисдикція Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Натомість згідно з доданим до клопотанням витягом з ЄРДР від 23.05.2023, органом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні є ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області. Проте в матеріалах клопотання відсутні відповідні процесуальні документи керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого та/або групи слідчих, уповноважених на здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, яким би підтверджувалося, що слідчий ОСОБА_6 включений до складу групи слідчих для здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

За такого, слідчий суддя на етапі вирішення питання про накладення арешту на майно зобов`язаний відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України перевірити чи дотримана при зверненні до слідчого судді територіальна юрисдикція такого клопотання, з метою унеможливлення обрання стороною кримінального провадження суду на власний розсуд.

Наведене свідчить про те, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Вище наведене є підставою для повернення клопотання прокурору для усунення виявлених недоліків.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000616 від 23.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, про арешт майна - повернути прокурору та встановити строк у сімдесят дві години для усунення виявлених недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1