У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 травня 2023 року застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08 липня 2023 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або особистої поруки.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведено доцільності та необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає, що ризики, зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України, прокурором не достатньо обґрунтовані для обрання виключного запобіжного заходу.

На думку апелянта, можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистої поруки, так як є особи які заслуговують на довіру та можуть поручитися за дотриманням належної процесуальної поведінки підозрюваним ОСОБА_6 .

Вважає доцільним обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистої поруки, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, зареєстрований та постійно проживає за однією адресою на протязі тривалого часу, має дружину та двох дітей, позитивно характеризується за місцем проживання.

Просить врахувати, що є особи, які заслуговують на довіру та можуть письмово зобов`язатися про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

З урахуванням практики ЄСПЛ зазначив, що обрання запобіжного заходу не можуть ґрунтуватися лише на одній підозрі особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Встановлені слідчим суддею обставини.

10.05.2023 у ЄРДР зареєстроване кримінальне провадження №0000718 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

10.05.2023 ОСОБА_6 був затриманий та 11.05.2023 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, є обґрунтованою та підтверджується зібраними до клопотання документами.

Враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років. Слідчий суддя вважав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя обрав запобіжний захід без визначення розміру застави, з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам ч. 1 ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 126 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18), Суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення. Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою. Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання.

Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обгрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, з посиланням на конкретні рішення, а висновки слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному є правильними.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у тому, що проходячи військову службу за мобілізацією на посаді водія-електрика 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, ОСОБА_6 10.05.2023 близько 15:45 год., в світлий час доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Renault Laguna, здійснюючи рух по автодорозі між смт. Білозерка та с. Дніпровське Херсонського району Херсонської області, зі сторони с.Дніпровське в напрямку смт. Білозерка, на відстані близько 400 м від с.Дніпровське, маючи реальну та об`єктивну можливість продовжувати рух в обраному напряму, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, маючи можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни в порушення вимог п.п. 2-3 б), п. 2.9 а), 10.1. 11.3 ПДР України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки,не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху не переконавшись, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , який керував велосипедом «Start» та рухався у зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної події велосипедисту ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження від яких він загинув на місці пригоди.

Колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами провадження.

Окрім того, суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування ризиків, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та які виправдовують тримання підозрюваного під вартою у даному випадку.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі у виді позбавлення волі від 5 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від 5 до 10 років.

Суд приймає до уваги посилання сторони захисту на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має дружину та двох дітей, позитивно характеризується за місцем проживання. Проте, зауважує на тому, що такі обставини, з огляду на встановлені вище ризики та обставини злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , не є підставою для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або особистої поруки, про що просить апелянт.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Колегія суддів дійшла до переконання, що органом досудового розслідування доведена неможливість застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам.

Також, є правильними і висновки слідчого судді щодо підстав для не визначення розміру застави, з огляду на обставини кримінального провадження та положення ч.4 ст. 183 КПК України, якою передбачено, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину щодо злочину, який спричинив загибель людини.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 404, 405, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 12 травня 2023 року у відношенні ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3