Дата документу 26.07.2023 Справа № 323/2800/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 323/2800/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1036/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула 26 липня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2023 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини

В провадження Шевченківського районного суду надійшло кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні зазначено, що обвинувальний акт відповідає вимогам чинного законодавства, підстав для закриття провадження немає, просила призначити кримінальне провадження до розгляду, з чим погодились захисник та обвинувачений.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2023 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, повернуто прокурору Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, а викладені фактичні обставини суперечать його правовій кваліфікації.

Вимоги і узагальненні доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає, що вона підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, проте, при вивченні обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_8 інкриміновано два факти здійснення крадіжки з кваліфікуючими ознаками повторності за ч.2 ст.185 КК України та два факти здійснення крадіжки з кваліфікуючими ознаками проникнення у сховище за ч.3 ст.185 КК України. Однак, при вивченні фактичних обставин останнього кримінального правопорушення за фактом таємного викрадення алюмінієвого бідону ємкістю 25 літрів, який належить ОСОБА_9 встановлено, що відповідно до фактичних обставин обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Разом з цим, судом не враховані положення КПК України про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримки державного обвинувачення, передбачені ч.2 ст.337, ст.338-340 КПК України, а також суд не скористався правом вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження, передбачене ч.3 ст.337 КПК України.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник, будучи належним чином повідомленими про час і дату судового засідання не з`явились, причини неявки суду невідомі, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутністю обвинуваченого та його захисника, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

За змістом п.3 ч.3 ст.314 КПК України, за результатами підготовчого судового засідання, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку його невідповідності вимогам КПК України, які визначені в ч.ч.1-3 ст.291 КПК України.

Колегія суддів, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , вважає, що висновок суду першої інстанції щодо недотримання при складанні даного обвинувального акту вимог ст.291 КПК України не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в обвинувальному акті наявні необхідні для розгляду кримінального провадження відомості.

Частиною 2 статті 291 КПК України встановлено перелік даних, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, пунктом 5 передбачено викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Підставами для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 стала встановлена судом невідповідність зазначеного процесуального документу вимогам ст.291 КПК України.

Вказуючи на неконкретність пред`явленого обвинувачення, місцевий суд зазначив, що фактичні обставини кримінального правопорушення суперечать правовій кваліфікації.

Так, суд відмітив, що в обвинувальному акті за епізодами від 04.08.2021 року та 12.08.2021 року ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, при викладенні фактичних обставин не зазначено, у яке сховище проник обвинувачений та в який спосіб, а за епізодом від 26.08.2021 року обвинувачений взагалі перебував на території домоволодіння з дозволу потерпілого і, таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо недотримання при складанні обвинувального акту та направленні його до суду вимог ст.291 КПК України, у даному випадку є помилковим, оскільки обвинувальний акт містить відомості стосовно місця вчинення злочину та виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_8 .

В контексті доводів апеляційної скарги та висновків суду, співставляючи викладені у обвинувальному акті фактичні обставини справи із правовою кваліфікацією, колегія суддів не знаходить неконкретності пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення.

Так, кваліфікуючи дії ОСОБА_8 за епізодами від 04.08.2021 року та 12.08.2021 року за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у сховище, сторона обвинувачення вказала на таємне викрадення певного майна з території господарського подвір`я шляхом проникнення через ворота, а отже з огороженої території, де зберігалося викрадене майно; за епізодом від 26.08.2021 року дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у інше приміщення, при цьому у викладі фактичних обставин зазначалося про здійснення крадіжки з сараю, що знаходився на території певного домоволодіння.

Отже, у даному випадку, за означених обставин, судова колегія вважає виклад висунутого обвинувачення таким, що відповідає положенням п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.

Зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вбачається, що обвинувальний акт містить фактичний виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, де вказане місце вчинення кримінального правопорушення, час його вчинення, конкретні дії, які вчинив обвинувачений, у тому числі в яке сховище проник обвинувачений та в який спосіб, а саме за епізодами від 04.08.2021 року та 12.08.2021 року ОСОБА_8 «через зачинені ворота господарського подвір`я проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 », правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також інші обставини їх вчинення, при цьому конкретність викладення фактичних обставин за цими епізодами у даному кримінальному провадженні, які підлягають доказуванню, їх деталізація, викладена у даному обвинувальному акті, достатньо зрозуміла для ефективної реалізації права на захист і фабула обвинувачення в даному випадку є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення.

За епізодом від 26.08.2021 року дійсно більш конкретно вказано, що ОСОБА_8 перебував на території домоволодіння із дозволу потерпілого та «із незачиненого сараю викрав алюмінієвий бідон», що було кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.3 ст.185 КК України, проте за вимогами ч.3 ст.337 КПК України суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

На переконання колегії суддів при складанні обвинувального акту відносно ОСОБА_8 не вбачається порушень вимог ст.291 КПК України, про що обґрунтовано зазначено прокурором в апеляційній скарзі.

Всі інші питання, які пов`язані із деталями зазначених фактичних обставин в контексті висунутого обвинувачення мають вирішуватися судом під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Одночасно, судова колегія зауважує на праві прокурора відповідно до положень ст.337 КПК України в ході судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення тощо.

Зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта підлягатиме доведенню під час судового розгляду і у випадку, передбаченому ст.338 КПК України, може бути змінений. Натомість, повертаючи обвинувальний акт прокурору, перевіряючи формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію, суд першої інстанції не може вирішувати питання, які не підлягають вирішенню на даній стадії судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання про помилковість висновків суду, а повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 з означених місцевим судом підстав не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства в розумінні положень ст. 291 КПК України. Сам процесуальний документ відносно ОСОБА_8 складений за результатами досудового розслідування, відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що обумовлює задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2023 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, повернуто прокурору Оріхівського відділу Пологівської окружної прокуратури Запорізької області, скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4