справа № 462/339/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі

судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000004 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шахтарськ Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

25 грудня 2022р. близько 18:30 год ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину ТзОВ «Львівхолод» магазину «Рукавичка», який розташований за адресою м. Львів, вул. Патона, 2/4, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи цілеспрямовано, незаконно, з метою завдання тілесних ушкоджень, тримаючи у руках пластикову пляшку з під кефіру, вміст якої перед тим вилив в обличчя потерпілої ОСОБА_7 , умисно наніс їй близько п`яти ударів в потиличну ділянку голови, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді поверхневої травми волосистої частини голови та садно, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину заперечив та пояснив, що 25.12.2022р. увечері їхали з донькою ОСОБА_8 додому і йому подзвонила ОСОБА_9 , яка повідомила про інцидент з потерпілою, яка її обмовляє та ображає. Так як обвинувачений перебував неподалік, він заїхав до магазину. Його зустріла ОСОБА_8 на вулиці та провела всередину магазину. Він взяв з прилавку кефір, попрямував до потерпілої, яка в цей момент розставляла в магазині воду, підійшов до неї та вилив їй на голову вміст пляшки. Обвинувачений ствердив, що не бив її і не мав наміру заподіяти їй тілесні ушкодження.

Вина ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується такими дослідженими доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 , повідомила, що 25.12.2022р. вона перебувала на своєму робочому місці у магазині «Рукавичка», що розташований на вул. Патона у м. Львові. В той день була оголошена повітряна тривога, а тому покупців у магазині не було. В цьому ж магазині працювала ОСОБА_8 на посаді адміністратора, з якою у неї склались неприязні стосунки, часто у них виникали словесні суперечки та образи. Того дня адміністратор дала їй вказівку розкладати пляшки з водою на полички магазину. Так як це був досить значний об`єм роботи, потерпіла виказала своє невдоволення іншій колезі по роботі, однак продовжила виконувати вказівку адміністратора. Близько під 7 вечора потерпіла все ще перебувала в магазині, куди зайшов обвинувачений ОСОБА_4 разом із донькою ОСОБА_8 . ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_10 чи це вона, вказавши на потерпілу, на що ОСОБА_8 відповідала вона. Після цього ОСОБА_4 попрямував в сторону потерпілої, тримаючи в руках пляшку з кефіром, та почав бити її по голові. Після цього кефір розлився, а ОСОБА_4 розмазав рештки кефіру по її обличчю. В подальшому сім`я ОСОБА_8 розвернулась та вийшла з магазину. Після вказаної події 30.12.2022р. через головну біль потерпіла звернулась за медичною допомогою та написала заяву до поліції.

Суд визнає покази потерпілої належними та допустимими, такі не викликають сумнівів щодо їх достовірності, оскільки узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема протоколами слідчих дій, оглянутими в судовому засіданні відеозаписами з камер спостереження, висновками експерта, покази потерпілої прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, а саме підтверджують місце, час, спосіб вчинення кримінального правопорушення.

У той же час, з досліджених судом в порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, судом встановлено наступне.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.01.2023р. вбачається, що із заявою до поліції звернулась ОСОБА_7 яка повідомила, що 25.12.2022р. о 18:30 год невідома особа, перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» умисно спричинила їй тілесні ушкодження.

З електронного рапорту від 29.12.2022р. вбачається, що з ТП №3 до поліції надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.12.2022р. о 17:35 ОСОБА_7 самостійно звернулась після побиття з діагнозом забій м`яких тканин голови.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 04.01.2023р., з фототаблицею, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_7 , вбачається, що місцем проведення слідчої дії було приміщення магазину «Рукавичка» по вул. Патона у м. Львові, де потерпіла показала як і де ОСОБА_4 наніс їй удари по голові пляшкою кефіру.

Вказаний протокол суд визнає належним та допустимим доказом, оскільки такий повністю узгоджується із показами потерпілої, які надані нею в судовому засіданні.

З протоколу огляду предметів від 04.01.2023р. вбачається, що предметом огляду були відеофайли з камер спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на яких зображено чоловіка, який 25.12.2022р. о 18:31 год відкриває пляшку кефіру та виливає в обличчя жінці, котра в цей час розкладає товар, після чого наносить цією ж пляшкою кілька ударів по голові цієї жінки.

Ці ж дані випливають із відтвореного в судовому засіданні запису з відеокамер спостереження.

З досліджених судом у порядку § 3 Глави 28 КПК України у судовому засіданні висновків експертів встановлено наступне.

Згідно висновку експерта №10 від 03.01.2023р. експертом при проведенні експертизи досліджувався консультаційний висновок спеціаліста при обстеженні ОСОБА_7 , в якому був зазначений діагноз «Поверхнева травма волосистої частини голови, садно». Однак, на підставі наданих матеріалів, не можливо встановити давність та механізм виникнення садна у потерпілої.

З додаткового висновку експерта №45 від 10.01.2023р. вбачається, що у ОСОБА_7 було виявлено поверхневу травму волосистої частини голови та садно на потиличній ділянці голови, круглої форми , розмір приблизно 0,8Х0,5 см, поверхня вкрита струпом. Дані травми відповідали давності отримання, приблизно 25.12.2022р. Дане садно могло утворитись від дії тупого предмета, могло виникнути 25.12.2022р. та відноситься до легкого ступеня тяжкості.

При цьому захисником подано клопотання про визнання вказаного висновку недопустимим доказом через те, що в первинній експертизі не було вказано розмірів садна, локалізації та механізму утворення, а тому не зрозумілим, з яких підстав було проведено додаткову експертизу і на підставі чого експерт дійшов таких висновків.

Вирішуючи питання про визнання додаткового висновку експерта №45 від 10.01.2023р. недопустимим доказом суд виходить з такого.

Як вбачається із описової частини цього висновку, експертом досліджувались матеріали кримінального провадження (на відміну від первинної експертизи), брались до уваги покази свідка, потерпілої, протоколи слідчих дій. Разом з тим, суд зазначає, що незазначення в первинній експертизі розмірів садна, не може бути підставою для визнання висновку експерта недопустимим доказом, оскільки розмір такого на кваліфікацію діяння не впливає.

Тобто, цим доказам, в сукупності, так і окремо, підтверджуються відомості про те, що дійсно обвинувачений наніс удари по голові потерпілій.

Таким чином, зазначений висновок суд визнає належними і допустимим доказом, оскільки останній містить в собі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та, які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, тобто в повній мірі відповідає вимогам КПК України.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що є колишньою цивільною дружиною ОСОБА_4 . Свідок підтвердила, що дійсно вона працювала разом із потерпілою в магазині «Рукавичка» на посаді адміністратора. У них склались неприязні стосунки. 25.12.2022р. була оголошена повітряна тривога, а тому вона дала вказівку потерпілій розкладати товар. В якийсь момент інша колега по роботі їй повідомила, що потерпіла її обзиває та проклинає, висловлюється в її сторону негативно. ЇЇ це дуже образило, тому вона подзвонила ОСОБА_11 та пожалілась йому. Вечером ОСОБА_4 разом з її донькою проїжджали повз магазин та вирішили зайти. Обвинувачений взяв з прилавку в кефір, та, проходячи повз потерпілу, відкрив його та вилив їй на голову. Свідок ствердила, що він її не бив по голові.

Дані покази судом до уваги не беруться, оскільки такі суперечать іншим доказам у справі, зокрема покази свідка ОСОБА_8 спростовуються показами потерпілої ОСОБА_7 , додатковим висновком експерта №45, протоколом слідчого експерименту від 04.01.2023р. та відтвореними відеозаписами з камер спостереження з магазину. Покази цього свідка суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого, оскільки свідок була на момент події його цивільною дружиною.

Також суд не бере до уваги покази самого обвинуваченого та розцінює такі як спосіб захисту, оскільки такі спростовуються показами потерпілої, дослідженими письмовими доказами та оглянутими відеозаписами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що фактичні дані, що містяться у досліджених судом доказах узгоджуються між собою, з показами потерпілої, протоколами проведених слідчих дій, експертиз та іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та судового розгляду.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в тому, що він своїми умисними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження і тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст.125 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до проступків, вчинений з прямим умислом, особу винуватого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини справи та наведені вище дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, який суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.

Речові докази: диск з камер спостереження залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, представнику потерпілої та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1