Справа№ 693/455/23
Провадження № 1-кп/693/128/23
УХВАЛА

Іменем України

05.07.2023 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Жашків кримінальне провадження № 0000059 від 24 лютого 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жмерино Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

адвокат ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту на автомобіль-пікап марки «ISUZU» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що автомобіль переданий як благодійна допомога військовій частині. Вказану машину використовують в зоні бойових дій для виконання бойових завдань.

Заявник зазначає, що даний автомобіль не є прямим знаряддям злочину, не несе на собі слідів злочину, тому потреба в його зберіганні відпала.

На підставі викладеного заявник просить скасувати арешт, накладений слідчим суддею, та передати автотранспортний засіб власнику.

В судовому засіданні заявник підтримав заявлене клопотання.

Дослідивши доводи сторін, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Із змісту ч.1 ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями ст.98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення необхідно врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно абз. 3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність звернення ОСОБА_3 із вказаним клопотанням.

Окрім того, суд враховує, що санкція ч. 1 ст. 263 КК України не передбачає конфіскації майна або спеціальної конфіскації. Вказаний автомобіль не несе на себе слідів злочину, які можуть бути знищеними. В ході судового розгляду обвинувачений повністю визнав себе винним, судом ухвалено визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Частина 11 ст. 170 КПК України вказує, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Жашківського районного суду Черкаської області від 01.03.2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314-316, 369, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скасувати арешт автомобіля «ISUZU», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який поміщений на майданчик тимчасового утримання відділу поліції №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, накладений ухвалою слідчого судді від 01.03.2023 року (справа № 693/226/23).

Повернути автомобіль «ISUZU», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 власнику, або уповноваженій ним особі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1