УХВАЛА

04 травня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000087 від 12.01.2022 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляді у Рівненському міському суді перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави, покликаючись на тяжкість вчиненого ним злочину та ніявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема запобігання спробам переховуватись від суду, вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення. Оскільки на даний час вказані ризики не зменшились і продовжують існувати та обґрунтовано виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання йому міри запобіжного заходу тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Захисники обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, та змінити ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, врахувавши те, що має на своєму утриманні малолітніх дітей, пристарілу матір, яка потребує стороннього догляду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За положенням ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

30.09.2022 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду відносно ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовждено та закінчується 07.05.2023.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом» і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується особа.

Під час розгляду клопотання прокурора та заявленого клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу судом визначається можливість застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Так, Європейський суд неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що суворість покарання хоча і є однією із обставин, яка має враховуватись при оцінці ризику переховування, ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого доказу повинна проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. У справі «Летельє проти Франції», п. 4 суд зазначив, що сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами у іншому випадку тримання особи під вартою. Таке обґрунтоване тривале тримання під вартою особи слід розцінювати упереджене очікування стороною обвинувачення обвинувального вироку.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.

При вирішенні клопотання щодо зміни запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та реєстрації, де проживає із дружиною та двома малолітніми дітьми, його стан здоров`я, наявність на утриманні пристарілої матері, міцність соціальних зв`язків.

Не визнання вини обвинуваченим є спосіб захисту обвинуваченого від пред"явленого обвинувачення.

Таким чином, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, суд вважає за доцільне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, так як саме цей запобіжний захід забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням вище викладеного, обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт та покласти обов`язки визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях вказував, що ухвали постановлені під час судового провадження у суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиної першою ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених КПК. Заперечення проти ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиної першої ст. 392 КПК.

Підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому КПК тільки ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першоі інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Крім того, Конституційний суд України в рішенні від 13.06.2019 щодо відповідності ч. 2 ст. 392 КПК зазначив, що положення ст. ст. 3, 21, 29 Конституції України у системному зв"язку з ч. 1 ст. 55 Конституції зобов"язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права на свободу та особисту недоторканість у кримінальнмоу судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особиту недоторканість, з обов"язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо (Постанова Об"єднаної палати ККС Верховного Суду від 14.02.2022).

Виходячи з вищенаведеного, ухвала суду в апеляційному порядку окремо оскарженню не підлягає, а заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги під час ухвалення судового рішення по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 179, 201, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту терміном 60 днів, з 04.05.2023 до 03.07.2023 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання.

Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, визначити до 03.07.2023 року включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Обвинуваченого ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти із залу суду.

Виконання ухвали доручити Рівненському РУП ГУНП в Рівненській області (м. Рівне, вул. Героїв поліції, 4).

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути подано під час подачі апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя -