КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2401/2023 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого Третього СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Києві ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 20.04.2023 включно (в межах строку досудового розслідування).

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- цілодобово не залишати місце свого проживання, а саме квартиру АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, крім випадків переміщення до сховища під час повітряної тривоги;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною.

Апелянт вказує на те, що строк досудового розслідування закінчився 25.03.2023 року, в той час ухвалою слідчого судді від 23.03.2023 року - строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 20.04.2023 тобто поза межами строку досудового розслідування. При цьому клопотання про продовження строку тримання під вартою подано всупереч вимогам ч. 1 ст. 199 КПК України, а саме за один день до закінчення строку дії попередньої ухвали.

Також апелянт зазначає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на теперішній час зменшились і потреби в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має.

Крім того апелянт звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 з 2016 року перебуває у лавах ЗСУ, має певні відзнаки, подяки, грамоти за сумлінну службу в Збройних Силах України, має міцні соціальні зв`язки, а саме перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2006 року, має двоє неповнолітніх дітей 2009 та 2015 року народження, дружина підозрюваного є особою з інвалідністю III групи. З 29.01.2023 між ОСОБА_11 (мати підозрюваного) та ОСОБА_12 укладено договір оренди квартири АДРЕСА_2 для можливості призначення альтернативного виду запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 .

Вказане, на думку сторони захисту, підтверджує наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного ОСОБА_7 та спростовує висновки слідчого/прокурора про намір підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 надіслано на електронну адресу суду заперечення на апеляційну скаргу сторони захисту, в яких остання просить відмовити у її задоволенні.

Також прокурор в запереченнях зазначила, що відповідно до оскаржуваної ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.03.2023 у справі № 757/10978/23-к щодо ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 20.04.2023. тобто на даний момент строк дії вказаної ухвали сплинув.

Водночас, станом на 24.04.2023 на розгляді Ірпінського міського суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000100 від 24.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.04.2023 у справі № 367/2269/23 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено частково та запобіжний захід щодо останнього змінено на особисте зобов`язання строком до 17.06.2023.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, при цьому змінили вимоги поданої апеляційної скарги, просили скасувати оскаржувану ухвалу про продовження строку тримання під вартою та не застосовувати запобіжний захід, прокурор, заперечувала щодо задоволення вказаної апеляційної скарги, вважала оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, також зазначила, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КПК України направлено 28.03.2023 року до Ірпінського міського суду Київської області для розгляду по суті, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарг, сторони захисту не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 24.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 23 від 23.01.2023 заступник командира батальйону військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_7 24.01.2023 разом з виданою йому штатною зброєю - автоматичним пістолетом Стєчкіна № НОМЕР_2 , перебував у службовому відрядженні у м. Ірпінь Київської обл.

Близько 20 год 25 хв 24.01.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , капітан ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на задньому, за водійським, сидінні, транспортного засобу Ssang Yong Kyron, д.н.з. НОМЕР_3 , військовий н.з. НОМЕР_4 , за кермом якого перебував військовослужбовець військової частини НОМЕР_5 сержант ОСОБА_13 , діючи необережно, із злочинною недбалістю, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення ст. 3 Конституції України, ст. ст. 11, 13, 16, 20-22, 105, 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 14 розділу І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 № 359, нехтуючи правилами поводження з вогнепальною зброєю, не маючи на меті умисного спричинення тілесних ушкоджень або смерті, тримаючи в руках, спрямований у бік водійського сидіння, закріплений за ним автоматичний пістолет Стєчкіна, № НОМЕР_2 , та не переконавшись у його розрядженості, натиснув на спусковий гачок, після чого відбувся один постріл, внаслідок якого ОСОБА_13 отримав вогнепальне поранення підреберної ділянки праворуч задньоксимерної лінії, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

24.01.2023 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25.01.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України.

26.01.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/3489/23-к задоволено клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з поміщенням на гауптвахту Центрального управління ВСП (по м. Києву і Київській обл.) строком до 25.02.2023 включно.

22.02.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/7102/23-к продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 до 23.03.2023 включно.

22.03.2023 старший слідчий Третього СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Києві, ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 24.01.2023 становить до 25.03.2023 включно.

Разом із цим, 21.03.2023 за дорученням прокурора у кримінальному провадженні підозрюваному ОСОБА_7 , його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (в порядку ч. 1 ст. 290 КПК України).

Цього ж дня, на виконання вказаного доручення, стороні захисту надано доступ до матеріалів досудового розслідування № 0000100 від 24.01.2023.

З огляду на викладене, строк дії ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 закінчується 23.03.2023, однак завершити ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження та виконати вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України, з урахуванням об`єму матеріалів кримінального провадження, у зазначений термін не представляється можливим.

Тобто, закінчити розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 немає можливості, оскільки для прийняття законного процесуального рішення у кримінальному провадженні необхідно виконати певний перелік процесуальних дій.

23.03.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 20.04.2023 включно (в межах строку досудового розслідування).

Приймаючи таке рішення слідчий суддя виходив з того, що відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включаються у строки досудового розслідування.

За правилами ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, врахував наявність обставин, які свідчать, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ст.ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Слідчий суддя встановив, що як вбачається з матеріалів провадження, міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була застосована до підозрюваного з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину та даних про його особу.

Крім того прокурором в судовому засіданні доведено наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилання підозрюваного та його захисника на відсутність ризиків, повністю та беззаперечно спростовано долученими до клопотання про продовження запобіжного заходу документами та прокурором під час судового засідання.

Таким чином, підозрюваним та його захисником не було спростовано доводи прокурора та не було доведено наявність обставин, в разі існування яких, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, характер та обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони сформульовані в повідомленні про підозру, наявність суспільного інтересу в забезпеченні об`єктивності досудового розслідування, прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в подальшому при здійсненні досудового розслідування належить утримувати його під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає недостатніми підстави для відмови в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , як про це ініційовано питання захисником та підозрюваним.

Приймаючи до уваги, що у справі потрібно виконати процесуальні дії, проведення яких потребує значного часу, а підстав для скасування або зміни запобіжного заходу підозрюваному не встановлено, слідчий суддявважав необхідним продовжити строк його тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Станом на дату апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що строк дії оскаржуваної сплинув, досудове розслідування у кримінальному № 0000100 від 24.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України закінчено, а обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, спрямований та перебуває у провадженні Ірпінського міського суду Київської області на розгляді. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.04.2023 у справі № 367/2269/23 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено частково та запобіжний захід щодо останнього змінено на особисте зобов`язання строком до 17.06.2023, тобто на момент апеляційного розгляду останній не перебуває під вартою.

Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою перевірялись судом при розгляді клопотання. При цьому був вислуханий підозрюваний ОСОБА_7 , доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення сторони захисту щодо поданого клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

При судовому розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненним кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414КК України є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим стороною обвинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявні докази в достатній мірі підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_7 , оцінив, відповідно до ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя дослідив доводи викладені в клопотанні та з урахуванням, тяжкості та суспільної небезпечності кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , а також наявності ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Колегією суддів встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_7 , строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на момент розгляду клопотання не зменшилися та продовжували існувати, що підтверджується вище викладеним.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

На підставі вище викладеного, враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного, а також враховуючи усвідомлення підозрюваним тяжкості вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків, зокрема можливості, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишалися існувати.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовували тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 на строк до 20.04.2023 року.

Крім того, як встановлено слідчим суддею та перевірено колегією суддів, що станом на 21.03.2023 року підозрюваного та сторону захисту, в порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 24.01.2023 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, що потребує тривалого часу.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, а слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Доводи апелянта про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Також, при розгляді клопотання відповідно до вимог ч. 3 ст. 199 КПК Українидосліджені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, оскільки для завершення розслідування у справі необхідно виконати ряд процесуальних дій, зокрема, у зв`язку з відкриттям матеріалів досудового розслідування для ознайомлення сторонам кримінального провадження, а також необхідність органу досудового розслідування підготувати обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, з урахуванням об`єму та складності кримінального провадження та направити кримінальне провадження з обвинувальним актом до суду.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що запобіжний захід ОСОБА_7 продовжено поза межами строку досудового розслідування, що є прямим порушенням ч. 3 ст. 197 КПК України, не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду виходячи з наступного.

21.03.2023 року згідно доручення прокурора у кримінальному провадженні підозрюваного та його захисника повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченомустаттею 290цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Враховуючи, що відповідно до клопотання, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 24.01.2023 становив до 25.03.2023,однак сторону захисту, підозрюваного, повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування 21.03.2023, тобто до закінчення строку досудового розслідування. Строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290КПК України не включаються у строки передбачені ст. 219 КПК України. Проте, на день звернення з клопотанням про продовження строку тримання під вартою та постановленням оскаржуваної ухвали останні не ознайомилися з матеріалами досудового розслідування, тобто строки досудового розслідування, передбачені ст. 219 КПК України не закінчилися, тому клопотання прокурора у кримінальному провадженні подано в межах строку досудового розслідування, а слідчим суддею розглянуто його з дотриманням вимог ч. 3 ст. 197 КПК України.

Проте є слушними доводи апеляційної скарги в частині, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, подано з недотриманням вимог ч. 1 ст. 199 КПК України, а саме за один день до закінчення строку дії попередньої ухвали, тобто з недотриманням строку подачі такого виду клопотань, однак колегія суддів вважає, дану обставину не істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що потягло б скасування оскаржуваної ухвали. Враховуючи, що строк дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою на день подання зазначеного клопотання не закінчився, а дана обставина відповідно до вимог КПК України, не є підставою у відмові у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Крім того під час апеляційного розгляду встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000100 від 24.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК Українизакінчено досудове розслідування та направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КПК України до суду, для його розгляду по суті. Тобто апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке прийняте під час досудового розслідування, в той час коли стадія досудового розслідування закінчилась до початку розгляду апеляційної скарги по суті.

У разі направлення обвинувального акту до суду вже не слідчий суддя, а саме суд першої інстанції під час судового провадження вирішує всі питання за даним провадженням, в тому числі щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у ньому. За таких обставин судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею, переходить до повноважень суду першої інстанції під час судового провадження, саме з моменту закінчення досудового розслідування - направлення обвинувального акту до суду.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії.

Протилежне може призвести до одночасного вирішення одних й тих самих питань в різних судових провадженнях в одному кримінальному провадженні, в тому числі різними судами, що неминуче створить як неприпустиму конкуренцію повноважень всередині судової влади, так і поставить під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йшлося під час апеляційного розгляду, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4