Справа № 357/7642/23
У Х В А Л А

19 вересня 2023 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1 , перевіривши клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000080, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України,

про накладення арешту на майно,

У С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000080, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Вказане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000080 від 22.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що відповідно до вимог частини 1 статті 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу» гуманітарна допомога це цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Гуманітарна допомога є різновидом благодійництва і має спрямовуватися відповідно до обставин, об`єктивних потреб, згоди її отримувачів та за умови дотримання вимог статті 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації».

Не відносяться до гуманітарної допомоги підакцизні товари, крім: транспортних засобів, що надходять у період проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях для отримання і використання Збройними Силами України, Національною гвардією України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Державною спеціальною службою транспорту, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України для забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (пункт 2 частини 2 статті 3 Закону).

Так, відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24.02.2022, строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався та діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Постановою Кабінету міністрів України від 01.03.2022 № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», впроваджено спрощений режим ввезення гуманітарної допомоги на потреби суб`єктів, що здійснюють заходи із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Відповідно до п.1 вказаної постанови на період дії воєнного стану пропуск через митний кордон України гуманітарної допомоги від донорів здійснюється за місцем перетину митного кордону України шляхом подання декларації, заповненої особою, що перевозить відповідний товар, без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Товари, пропуск яких здійснюється відповідно до абзацу першого цього пункту, визнаються гуманітарною допомогою за декларативним принципом без прийняття відповідного рішення спеціально уповноважених державних органів з питань гуманітарної допомоги.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою, 13.06.2023, у період дії в Україні воєнного стану, розробили протиправний механізм використання товарів гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку.

На виконання злочинного плану ОСОБА_5 , діючи умисно, від імені Благодійної організації «Благодійний фонд «Штаб Добра» (), на виконання попередніх домовленостей з ОСОБА_4 , забезпечив ввезення 30.06.2023 на територію України гуманітарної допомоги автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «Atego», 2013 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вартістю 23 000 Євро. При цьому, ввезення даного автомобіля здійснено за декларативним принципом відповідно до постанови КМУ №174 від 01.03.2022 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», тобто в якості гуманітарної допомоги.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно, від імені Благодійної організації «Благодійний фонд «Штаб Добра», 11.07.2023 здійснив тимчасову реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», моделі «Atego», 2013 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в ТСЦ 3242, у якості гуманітарної допомоги, отримавши при цьому д.н.з. НОМЕР_2 .

Згодом, на виконання домовленостей, ОСОБА_5 , діючи умисно, від імені Благодійної організації «Благодійний фонд «Штаб Добра» (), передав гуманітарну допомогу - транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі «Atego», д.н.з. НОМЕР_2 , директору ТОВ «Антонівський м`ясокомбінат» ОСОБА_4 , який почав його використовувати у діяльності ТОВ «Антонівський м`ясокомбінат», а саме перевезення м`яса і м`ясних продуктів до торгових закладів м.Києва та Київської області з метою їх подальшої реалізації.

07.09.2023 під час проведення санкціонованого обшуку території ТОВ «Антонівський м`ясокомбінат», що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Мала Антонівка, вул. Цмокна Олексія, будинок 1-Б, з метою припинення злочинної діяльності, гуманітарну допомогу - транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі «Atego», д.н.з. НОМЕР_2 , вилучено.

Таким чином, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою, в період з липня 2023 року (більш точного часу не встановлено) по 07.09.2023 здійснили незаконне використання гуманітарної допомоги вартістю 23000 Євро, що станом згідно офіційного курсу НБУ України на 07.09.2023 становить 903 568,80 грн, що є значним розміром, з метою отримання прибутку, не використавши її за цільовим призначенням.

07.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, за вчинення якого передбачена відповідальність у вигляді -позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що у володінні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 перебуває наступне рухоме та нерухоме майно: частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка відповідно до витягу з реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу, 1-4828 від 17.08.2007; частина земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0232, площею 0.1013 га, яка відповідно до витягу з реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1289, виданого 25.08.2015; частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яка відповідно до витягу з реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1287, виданого 25.08.2015; квартира АДРЕСА_3 , яка відповідно до витягу з реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30780461 від 04.08.2016; автомобіль марки BMW 750 Li, № кузова НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 , білого кольору, 2018 року випуску, який відповідно до інформації із Територіального сервісного центру № 3242 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 від 20.03.2019.

Враховуючи вищевикладене, з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного факту, а також з метою забезпечення конфіскації майна у кримінальному провадженні та запобігання можливості здійснити відчуження вказаного майна, наявна необхідність у застосуванні до рухомого та нерухомого майна, яке являється предметом конфіскації майна, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна із забороною користування, володіння та розпорядження ним.

У судовому засіданні слідчий СВ Білоцерківського РУП ОСОБА_2 клопотання підтримав та просив його задовольнити за викладених у ньому обставин та підстав.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання слідчого про арешт майна розглядається без повідомлення підозрюваного та його захисника, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 172 КПК України.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, які додані до клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000080 від 22.02.2023 приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна; наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № №0000080, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

07.09.2023 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, а саме у використанні товарів гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, вчиненому у значному розмірі, за попередньою змовою групою осіб, під час воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 201-2 КК України, дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою або в особливо великому розмірі, або під час надзвичайного або воєнного стану караються позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 щодо вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0000080 від 22.02.2023.

Враховуючи, що у разі ненакладення арешту на майно призведе до його приховання, зникнення, відчуження, що унеможливить можливу конфіскацію майна як виду покарання, тому під час досудового розслідування виникла потреба у накладенні арешту на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 , а саме: частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0232, площею 0.1013 га; частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки BMW 750 Li, № кузова НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 , білого кольору, 2018 року випуску.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. (ч.1 ст. 173 КПК України).

Отже, слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання та надані слідчим матеріали кримінального провадження № 0000080 від 22.02.2023, вважає, що на цьому етапі кримінального провадження стороною обвинуваченння доведено існування обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, доведено що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого та при його застосуванні може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, звернувся із клопотанням. Також стороною обвинувачення доведено необхідність арешту майна та наявність реального ризику його відчуження на користь третіх осіб.

Відповідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, втручання у власність (користування) юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критерії в правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Відповідно до вимог ч. 11, 12 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Отже, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на майно шляхом заборони володіння та користування ним призведе до непропорційного втручання у право власності особи та покладення на нього надмірного тягаря.

За викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на майно, яке належить на праві власності підозрюваного шляхом заборони його відчуження. Таке втручання у право власності власника майна здатне забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. При цьому існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються та метою, яку прагнуть досягти. Іншими словами на власника майна не буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна не надано та слідчим суддею не встановлено.

Натомість, незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, зокрема до приховування майна шляхом неодноразового відчуження на користь третіх осіб. Слідчий суддя вважає, що тільки у випадку накладення арешту на вказане майно може бути виконане завдання щодо забезпечення конфіскації майна як покарання.

Поряд з тим, слідчий не надав слідчому судді доказів на підтвердження належності підозрюваному ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_3 , тому правових підстав для задоволення клопотання у цій частині немає.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку щодо необхідності часткового задоволення клопотання, забезпечення кримінального провадження у справі шляхом накладення арешту на майно, шо належить на праві власності ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження, що необхідно з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням наведеного та керуючись статтями 170-173, 175, 309, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000080, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України про накладення арешту на майно задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, що на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , із забороною його відчуження та розпорядження ним, а саме на:

частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.09.2023, належить йому на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу, 1-4828 від 17.08.2007, Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора;

частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:028:0232, площею 0.1013 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.09.2023, належить йому на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1289, виданого 25.08.2015 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 ;

частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яка відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.09.2023, належить йому на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1287, виданого 25.08.2015 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 ;

автомобіль марки BMW 750 Li, № кузова НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 , білого кольору, 2018 року випуску, який відповідно до інформації із Територіального сервісного центру № 3242 належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 від 20.03.2019.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_7