Справа № 646/2309/23
№ провадження 1-кп/646/362/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2023 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000110 від 16.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виползово, Бологовського району, Калінінської області, Російської Федерації, громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України,

встановив:

В провадження Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000110 від 16.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України.

13 червня 2023 року в підготовчому судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування прокурор посилався на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й те, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Проти задоволення клопотання прокурора про накладення арешту заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи захисника.

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, строк покарання за санкцією вказаного злочину передбачає позбавлення волі строком від 12 до 15 років.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на свободі може:

- переховуватися від суду, оскільки обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину об`єктивно свідчить про наявність ризику того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до таких дій;

- незаконно впливати на свідків, у цьому кримінальному провадженні, оскільки наразі ще не розпочався судовий розгляд, свідки обвинувачення ще не допитані, що не виключає можливості обвинуваченого їх схилити до зміни раніше наданих показів;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст. 178 КПК України, судом враховується: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів; 2) тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочину, оскільки санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 12 до 15 років; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , який не має тяжких хронічних захворювань або інвалідності; 4) дані про особу обвинуваченого, який є пенсіонером, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком до 16.06.2023.

Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та переховування від суду.

Суд вважає, що наведені прокурором у судовому засіданні підстави продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу під час досудового розслідування та судового розгляду, на даний час не змінилися.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вище перелічених ризиків та можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу не встановлено.

Виходячи з наведеного є всі підстави задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Суд відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Щодо клопотання сторони захисту про накладення арешту на майно обвинуваченого, суд зазначає наступне.

У підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про накладення арешту на належне обвинуваченому ОСОБА_4 майно, а саме на: транспортний засіб VIPERZS125J 125, (2008), № двиг. НОМЕР_1 , № шасі НОМЕР_2 , державний знак НОМЕР_3 , транспортний засіб FUTONGRF50M-01 49, (2006), № двиг. НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 із забороною його відчуження у будь-який спосіб та забороною розпорядження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, передбаченої ч. 7 ст. 111-1 КК України, за вчинення кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що зазначені транспортні засоби перебували у м. Куп`янськ, але на теперішній час йому не відомо місцезнаходження останніх.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що також не володіє інформацією з приводу місцезнаходження транспортних засобів.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд, відповідно до п.п. 5, 6 ч. 2. ст. 173 КПК України, враховує розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для обвинуваченого та третіх осіб.

За змістом положень ст. 3 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора не обґрунтовано та не містить наявних підстав для накладення арешту на належне обвинуваченому майно, з метою забезпечення можливої конфіскації як виду покарання.

У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту.

Також, судом на обговорення учасників процесу було поставлено питання про можливість призначення справи до судового розгляду за даним кримінальним провадженням.

У підготовчому судовому засіданні учасники кримінального провадження не заперечували проти призначення судового розгляду, перешкод для цього не вбачали, із заявами та клопотаннями відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України до суду не зверталися.

Заслухавши думку осіб, які беруть учать у підготовчому судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість закінчення підготовчого провадження і призначення судового розгляду.

Підстав для прийняття рішення відповідно до п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не вбачається.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 10 серпня 2023 року включно.

В задоволені клопотання прокурора про арешт майна відмовити.

Призначити судовий розгляд за обвинувальним актом по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000110 від 16.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України на 21 червня 2023 року об 09 год. 15 хв. у приміщенні суду за адресою: м. Харків, м-н. Героїв Небесної Сотні, 36, 3-й під`їзд.

Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

Судовий розгляд проводити суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників провадження.

Строк дії ухвали до 10 серпня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1