Справа №639/3927/17
Провадження № 1-КП/639/20/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів судових засідань: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/3927/17 (в ЄРДР №0000006 від 01.01.2017) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Краснокутськ Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисники - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілий - ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

31.12.2016 приблизно о 17 годині ОСОБА_4 прийшов до раніше знайомого йому ОСОБА_12 в квартиру АДРЕСА_2 , де в приміщенні кухні почали вживали спиртні напої.

Надалі того ж дня, 31.12.2016 приблизно о 22 годині, в цю ж квартиру прибув ОСОБА_11 , разом з ОСОБА_13 та власницею квартири ОСОБА_14 , яка висловила своє обурення фактом вживання її братом ОСОБА_12 спиртних напоїв разом з незнайомими їй ОСОБА_4 та його друзями і вимагала, щоб приятелі брата покинули квартиру.

Під час вказаної сварки ОСОБА_15 , а потім і ОСОБА_13 покинули квартиру, а ОСОБА_4 в ході сварки, розізлившись на ОСОБА_11 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження будь-якого ступеню тяжкості, використавши в якості знаряддя кримінального правопорушення кухонний ніж, який лежав на столі.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, взяв зі столу вказаний кухонний ніж і, використовуючи його в якості знаряддя злочину, умисно наніс ОСОБА_11 колото-ріжучою частиною ножа один удар в правий бік тулубу потерпілого, заподіявши тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя у виді колото-різаного поранення правої бокової стінки живота, що проникає у черевну порожнину, з пошкодженням печінки та правої нирки, яке супроводжувалося внутрішньо-черевним крововиливом.

Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник.

Потерпілого ОСОБА_11 тієї ж ночі, з 31.12.2016 на 01.01.2017, було госпіталізовано у КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова», де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу.

Відповідальність за вчинення зазначеного кримінального правопорушення, скоєного ОСОБА_4 , передбачена ч. 1 ст. 121 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_16 щодо пред`явленого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_16 під час виконання дій, передбачених ст. 348 КПК України, в судовому засіданні 16.01.2020 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, зазначивши, що дійсно знаходився в 31.12.2016 за адресом: АДРЕСА_3 , проте не наносив удар ножом потерпілому ОСОБА_11 , неприязних відносин у них не було, потерпілого бачив вперше.

Тоді ж обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про надання часу для підготовки до допиту і це клопотання судом було задоволено, але ОСОБА_16 в подальшому від надання пояснень відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

В судовому засіданні 04.01.2023 обвинувачений ОСОБА_4 , скориставшись своїм правом, передбаченим п. 5 ч. 3 ст. 42 КПК України, надав показання, пояснивши, що разом зі своєю знайомою ОСОБА_17 приблизно о 16 годині 30 хвилин 31.12.2016 прийшов до їх спільного знайомого - ОСОБА_18 , який запросив їх до себе. Він там приготував курку, з собою також принесли пляшку горілки «Хортиця», але він не пив, пили лише ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Приблизно о 20-20:30 до них приїхав їх знайомий ОСОБА_21 , привіз фрукти та слабоалкогольні напої. ОСОБА_22 також не пив, адже був за кермом. Через деякий час ОСОБА_23 хтось зателефонував, після розмови він повідомив, що їде його сестра. Згодом в квартиру забігли сестра ОСОБА_24 і два незнайомих йому чоловіки - ОСОБА_11 і ОСОБА_13 . Вони зачинили двері та почали погрожувати розправою, схопили ОСОБА_24 під руки, затягнули в кімнату та почали його бити. ОСОБА_25 намагалася їх зупинити, але він сказав, щоб вона і ОСОБА_26 не втручалися, бо то внутрішні сімейні відносини брата і сестри. Згодом ті чоловіки почали душити ОСОБА_18 , ОСОБА_27 підбігла, але вони її вдарили. Він намагався заспокоїти хлопців, попередив, що викличе поліцію. ОСОБА_26 пропонував їхати з тієї квартири і згодом пішов з квартири, однак він не зробив цього, так як ОСОБА_12 благав не залишати його наодинці, побоюючись, що його вб`ють. Ці чоловіки вели себе агресивно, знущались над ОСОБА_28 , погрожували і йому, пили принесену з собою горілку, а коли він намагався підняти ОСОБА_27 , то ОСОБА_13 вдарив його ногою в обличчя, розбив ніс, брову, вибив зуби. Після цього він помився, попросив ОСОБА_27 викликати поліцію, а сам підійшов до столу, налив 100 грам горілки і взяв в праву руку ніж, маючи намір порізати курку. В цей час ОСОБА_11 , почувши його прохання про виклик поліції, побіг на нього, але спіткнувся через поріг і пронісся повз нього з прискоренням, вдарився в його плече, і далі головою в батарею опалення.

ОСОБА_13 в цей момент в квартирі вже не було, оскілки за декілька хвилин до цього йому зателефонувала дружина і він вийшов з квартири. Скориставшись тим, що після виходу ОСОБА_13 двері квартири залишилися відчинені, він разом з ОСОБА_27 також вибігли з квартири.

Конфлікт в тій квартирі тривав близько двох годин, ніхто не вимагав, щоб він залишив квартиру.

ОСОБА_4 висловив незгоду з обвинуваченням, посилаючись на те, що його ліва рука після давнішньої травми має обмежену функцію і ніж нею, як це стверджував потерпілий, він не тримав, удару ножом потерпілому ОСОБА_11 він не наносив. Спиртні напої в той вечір не вживав, а навпаки, вживав заспокійливі ліки - валеріанку, адже розхвилювався через агресивну поведінку потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 ..

В подальшому, 31.03.2023 під час допиту судово-медичного експерта ОСОБА_29 обвинувачений ОСОБА_4 змінив свої показання, зазначивши, що на момент, коли потерпілий ОСОБА_11 налетів на нього, він поклав ніж на стіл, адже побачив недопалки в курці, яку він мав намір порізати.

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Попри наведені показання обвинуваченого ОСОБА_4 і його невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд приходить до висновку, що вона знайшла своє повне підтвердження наданими стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими судом доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_11 надав показання, згідно яких раніше, тобто до подій 31.12.2016, з обвинуваченим ОСОБА_16 знайомий не був, ніяких стосунків з ним не мав.

Ввечері 31.12.2016 він приїхав підстригатися в перукарню до своєї подруги ОСОБА_30 , яка потім попросила поїхати з нею на її квартиру, де її брат, який хворіє на цукровий діабет і якому протипоказано вживати спиртні напої, затіяв гулянку. Він погодився і разом із їх спільним знайомим ОСОБА_13 поїхали з ОСОБА_14 автомобілем служби таксі на вказану нею квартиру. Коли приїхали, то там, окрім її брата ОСОБА_12 , знаходились ще люди, зокрема обвинувачений ОСОБА_4 , жінка, яка лежала в ліжку, і ще один чоловік, який через невеликий проміжок часу пішов геть. Як тільки вони зайшли в квартиру, яка складалася з кухні і однієї кімнати, ОСОБА_31 почала сваритися з братом, наполягала, щоб його знайомі покинули квартиру. Він і ОСОБА_4 спілкувалися між собою на підвищених тонах, всі були в стані алкогольного сп`яніння, фізичну силу ніхто не застосовував. Сварка тривала, ОСОБА_4 і його подруга з квартири не виходили, ОСОБА_14 почала по телефону просити батька, щоб він приїхав на допомогу. Коли він і ОСОБА_16 знаходились на кухні біля столу, де на столі знаходилась підставка з ножами, і стояли обличчям до одного, він відчув удар в живіт і побачив рух руки ОСОБА_4 . Ножа він не бачив, так як поруч між ними знаходилась ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_4 відразу вибіг з квартири, а він під своєю кофтою видчув кров, хотів догнати ОСОБА_4 , однак йому стало зле. ОСОБА_14 і її батько декілька разів по телефону намагалися викликати машину швидкої медичної допомоги, однак допомоги довго не було і вони автомобілем таксі відвели його до лікарні.

Внаслідок заподіяних йому 31.12.2016 тілесних ушкоджень у нього була пошкоджена печінка і нирки, була здійснена операція, однак і після лікування стан його здоров`я незадовільний, знизився рівень працездатності, він швидко втомлюється.

Після усіх цих подій з обвинуваченим бачився лише в суді, ОСОБА_4 перед ним навіть не вибачився, відшкодувати матеріальну шкоду не намагався.

Вказує, що саме ОСОБА_4 умисно наніс йому удар ножом в живіт, коли вони стояли на кухні один навпроти одного і сварилися. Сварка сталася через те, що ОСОБА_14 хвилювалася за брата, який хворіє на цукровий діабет і якому не можна вживати спиртні напої, а ОСОБА_16 і його приятелька не виконували її вимог покинути квартиру. Конфлікт був обмежений словесним з`ясуванням відносин, хоча і на підвищених тонах, але обвинуваченого ОСОБА_4 ані він, ані ОСОБА_13 не били.

Свідок ОСОБА_14 надала показання, що працює перукарем і 31.12.2016 була на роботі. До брата за адресом АДРЕСА_3 поїхала разом з ОСОБА_11 , з яким знайома зі школи, і ОСОБА_13 . Коли приїхали, то побачила, що в квартирі, крім брата, знаходяться раніше їй незнайомі ОСОБА_4 , жінка та чоловік. Жінка лежала в кімнаті на ліжку, була в нетверезому стані. Вона почала будити цю жінку, просила йти геть з її квартири. Чоловік незнайомий після їх приїзду пішов з квартири, а ОСОБА_4 і жінка на ім`я ОСОБА_19 залишилися. Виникла сварка з братом, вона вимагала, щоб його друзі покинули квартиру, по телефону просила батька приїхати. В конфлікті на її боці приймав участь ОСОБА_11 , сварився з ОСОБА_4 , який не бажав покинути квартиру. Вони сварилися, стояли біля столу обличчям один до одного, а вона намагалася їх заспокоїти. Потім ОСОБА_4 разом з ОСОБА_19 покинули квартиру, а ОСОБА_11 поскаржився, що йому зле. Коли вона підняла кофту, то побачила, що футболка на ньому в крові. Відразу після того, як ОСОБА_4 і ОСОБА_19 покинули квартиру, приїхав її батько. Вони почали викликати машину швидкої медичної допомоги, але не дочекалися і на таксі відвезли ОСОБА_11 в 4-ту міську лікарню невідкладної допомоги. Самого моменту нанесення удару ножом не бачила, однак вважає, що саме ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_11 ножом в живіт, ніхто інший цього зробити не міг, поруч нікого більше не було. ОСОБА_4 під час сварки висловлював погрози на адресу ОСОБА_11 . ОСОБА_13 пішов з квартири ще раніше, в квартирі з ними він знаходився недовго.

Свідок ОСОБА_13 надав показання, що ОСОБА_11 його приятель, а обвинуваченого ОСОБА_4 він не знав. 31.12.2016 він приїхав в перукарню до ОСОБА_30 щоб підстригтися, приблизно о 19-20 год. підстригся. Там також знаходився ОСОБА_11 . Вони посиділи, потім вирішили поїхати на ОСОБА_32 до брата ОСОБА_33 , який хворів, йому не можна було вживати спиртне, а там була компанія, друзі.

Коли вони приїхали до її брата, то там, окрім останнього, також знаходився ОСОБА_4 , ще один чоловік, який одразу після їх приїзду покинув квартиру, а в кімнаті спала ще якась жінка. ОСОБА_31 з братом пішли в кімнату, сперечалися. ОСОБА_31 була обурена присутністю незнайомих осіб в квартирі. Вони утрьох, тобто він, ОСОБА_4 і ОСОБА_11 знаходились на кухні, між ними також виник словесний конфлікт, проте він начебто припинився. Десь на початку дванадцятої години він запитав ОСОБА_11 чи їдуть вони додому в бік ОСОБА_34 . Той запитав про це у ОСОБА_35 , але вона сказала, що викликала батька, тому залишається. Тоді ОСОБА_11 сказав, що теж не поїде, адже не хоче залишати ОСОБА_36 саму. Тоді він викликав таксі, ОСОБА_37 його провела і він поїхав, дома був приблизно о 23:50.

Вранці 01.01.2017 йому зателефонував знайомий та повідомив, що ОСОБА_11 в реанімації, тоді вони поїхали в лікарню.

Зі слів ОСОБА_11 йому відомо, що тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_4 .

В його присутності ОСОБА_4 ніхто тілесні ушкодження не спричиняв.

Намагались лише виштовхнути з квартири, адже він та інші особи не хотіли виходити.

Свідок ОСОБА_15 17.02.2023 показав суду, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_4 , між ними дружні стосунки на протязі тривалого часу, а саме з юності, з потерпілим ОСОБА_11 раніше знайомий він не був.

31.12.2016 він телефонував друзям , знайомим вітав їх зі святом. Зокрема, він зателефонував ОСОБА_4 і останній повідомив, що справляє Новий рік не вдома. З огляду на те, що у нього вдома знаходились літні батьки, він спитав, чи можна приєднатися до них, на що ОСОБА_4 відповів ствердно. Він на своєму автомобілі поїхав за адресою, яку повідомив ОСОБА_4 , придбавши по дорозі спиртне та закуску. В квартирі знаходився ОСОБА_4 , господар квартири та жінка. Невдовзі після його приїзду роздався дзвінок у двері та до неї зайшли жінка разом з двома хлопцями, які були напідпитку та почали вести себе зухвало, питали, що вони роблять у квартирі, доволі агресивно та наполегливо вимагали покинути квартиру. Один з хлопців перемкнувся на господаря квартири - ОСОБА_38 , з яким свідок тільки познайомився, вони зайшли в кімнату, та він почув як там відбувалась якась метушня, що саме він не бачив. ОСОБА_4 в цей час знаходився поруч з ним. Декілька разів хлопці підходили до нього, в агресивній манері питали, що він робить у квартирі, на що він відповів, що знаходиться там зі згода господаря житла. Вказані дівчина та хлопці не перешкоджали їм покинути квартиру, двері на ключ не замикали, навпаки були невдоволені фактом їх знаходження в житлі, вимагали, щоб вони пішли. На скільки він зрозумів, ці вимоги були обумовлені невдоволенням сестри ОСОБА_39 , що той вживає спритне та сторонні люди знаходяться в квартирі. Якоїсь бійки він не бачив, але був словесний конфлікт. Побачивши це, він сказав ОСОБА_4 , що його це не влаштовує, йому конфлікти не потрібні та запропонував піти, але у ОСОБА_4 були свої аргументи, він відмовився, мотивуючи це тим, що вони вже приготували їжу, а тому він залишиться. Після цього він вийшов з квартири, сів до свого автомобіля та поїхав додому. Через декілька годин, усвідомлюючи, що у квартирі, де залишився ОСОБА_4 , напружена ситуація, він зв`язався телефоном з останнім. ОСОБА_4 сказав, що більше не може там знаходитися, він не витримує, та попросив забрати його. Тоді він одягнувся, приїхав, ОСОБА_4 вийшов зі своєю дівчиною і він їх відвіз за адресою, яку назвав ОСОБА_4 , до його приятеля їх спільного знайомого - ОСОБА_40 . Тілесних ушкоджень на ОСОБА_4 , в тому числі на його обличчі, не було, відвести його до лікарні він не просив. Поки вони їхали ОСОБА_4 не розповідав, що сталось, їхали майже мовчки. Потім він поїхав себе додому. Що в той день в квартирі когось вдарили ножом він дізнався під час слідства, коли йому зателефонував захисник ОСОБА_4 , з яким він також був знайомий. (т. 3 а.с. 144, 147, 148)

Свідок ОСОБА_41 12.05.2023 надав показання, згідно яких з обвинуваченим ОСОБА_4 він не знайомий.

31.12.2016 у вечорі йому зателефонувала донька ОСОБА_42 та попросила приїхати до її брата ОСОБА_43 , який є його рідним сином. Відповідна квартира належала доньці, але проживав в ній ОСОБА_44 ( ОСОБА_45 ). Коли він заходив в під`їзд будинку, то зустрів там одну або двох осіб, на яких не звернув уваги та не запам`ятав. В квартирі його донька та її приятель були вже одягнені. Вони всі разом вийшли на вулицю. Приятель доньки погано розмовляв та почав падати. Він спитав, що з ним сталося, той попрохав відвести його до лікарні, адже йому зле. Вони ледь знайшли автомобіль, відвезли хлопця до 4-ої міської лікарні невідкладної допомоги, де лікар повідомив, що у нього поріз та викликав поліцію. Яке саме поранення було у потерпілого не бачив. Він дав гроші на операцію та ліки.

Також свідок зазначив, що в той вечір його син, ОСОБА_46 , йому не телефонував, про допомогу не прохав, телефонувала лише донька та просила забрати її. Коли він приїхав до квартири ОСОБА_46 був цілий, будь-яких тілесних ушкоджень у нього не було і він не повідомляв, що його хтось бив. На теперішній час ОСОБА_46 переніс два інсульти, він не виходить з квартиру, не може самостійно пересуватися, має 2-гу групу інвалідності, збираються оформляти йому першу групу. (т. 4 а.с. 44-46)

Згідно показів ОСОБА_47 , допитаного іншим складом суду у якості свідка, 31 грудня, на час подій, він працював на АЗС, прийшов з роботи вранці, домовився з ОСОБА_4 святкувати Новий рік разом, і той прийшов до нього в гості приблизно о 15:00-16:00. Потім до нього приїхав ОСОБА_20 та почав запрошувати до себе. ОСОБА_4 з ОСОБА_19 погодились і поїхали до нього. Вже після 23:00 ОСОБА_26 знов привіз ОСОБА_19 та ОСОБА_48 до нього, останній скаржився, що їх побили та вони «ледь ноги забрали».

Також свідок зазначив, що після вказаних подій він спілкувався з ОСОБА_28 і той сказав, що 31.12.2016 в його квартирі сталася біда - під час сварки ОСОБА_4 порізав ножом чоловіка, який приїхав разом з його сестрою ОСОБА_14 .

Допитаний іншим складом суду у якості свідка ОСОБА_12 надав покази, що з обвинуваченим ОСОБА_4 він познайомився за півроку до подій Нового року. На Новий рік він був у свого знайомого, там же були ОСОБА_4 і його подруга ОСОБА_49 . Вони випили по 100 горілки, він запросив їх до себе і вони приїхали в його квартиру, де готовили їжу, засмажили курку. Він випив в цей вечір грам 400 горілки, а ОСОБА_4 грам 100. Потім йому зателефонувала сестра і він їй відповів, що знаходиться в квартирі разом зі своїми знайомими. Сестра приїхала з двома чоловіками відразу почали сварку, вимагали, щоб усі виходили з квартири, ображали їх, погрожували, били. Коли він дістав і поставив на стіл курку, то вони гасили в ній недопалки цигарок. Цей конфлікт тривав близько 40 хвилин. Потім він пішов до ванної кімнати. В цей час ОСОБА_4 і його жінка ще знаходились в квартирі, а коли він вийшов з ванної кімнати, то в квартирі їх вже не було. Потерпілий ОСОБА_11 сидів на стільці, його сорочка була в крові. Він не пам`ятає, хто і де знаходився та що саме робив під час конфлікту. На вулиці були сестра, їх батько і потерпілий ОСОБА_11 , якого підтримувала сестра, вони відправили його в лікарню.

Покази свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_47 , допитаних іншим складом суду у 2017-2018 є допустимим доказом, оскільки їх допит відбувся в судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого і його захисника, тобто з дотримання засад змагальності, сторона захисту ставила питання свідкам, в тому числі навідні.

Використання звукозапису показів цих свідків, наданих в судовому засіданні іншому складу у цій же справі, обумовлено тим, що свідок ОСОБА_50 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а свідок ОСОБА_12 не має можливості повторно з`явитися в судове засідання для надання показів у зв`язку з незадовільним станом здоров`я внаслідок перенесеного ним інсульту, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_41 , а також медичною довідкою (т. 2 а.с. 183, т. 3 а.с. 130), і не суперечить положенню ст. ст. 95, 225 КПК України.

Відповідна правова позиція щодо оцінки допустимості показань свідка, наданих іншому складу суду, міститься в постановах Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №750/5745/15-к і від 26.05.2022 у справі №199/190/16.

Під час судового розгляду прокурор відмовився від свідка обвинувачення ОСОБА_51 ..

Після цього сторона захисту наполягала на допиті ОСОБА_52 , а також просила допитати в якості свідка сторони захисту ОСОБА_53 .

Судом протягом тривалого періоду часу вживались заходи забезпечення кримінального провадження з метою допиту ОСОБА_52 та ОСОБА_54 як свідків, проте вжитими заходами встановити їх місцезнаходження та забезпечити явку до суду не виявилось можливим (т. 2 а.с. 147, 154, 157, 159, 164, 165, 172, 175, 178, 182, 195, 208, 219, 223, 225, 226, 231, 239, 247, 250; т. 3 а.с. 3, 12, 17, 21, 26, 32, 37, 39, 55, 61, 63, 68, 69, 77, 84, 86, 109, 110, 117, 134,136, 142, 146, 149, 154, 159, 160, 162, 163, 174, 177, 185, 200-203, 210, 213, 224, 225, 227, 228, 229, 230, 232, 234, 235, 236, 247, 256-257, 263; т. 4 а.с. 24-37, 40, 41, 43, 47, 51, 68, 77, 80, 97-100), у зв`язку з чим, а також, враховуючи принципи диспозитивності, змагальності та розумності строків, закріплені в ст. ст. 22, 26, 28 КПК України, судом було визнано неможливим допит вказаних осіб як свідків.

Судом також було досліджено фактичні дані, що містяться в протоколах слідчих (розшукових) дій та інших долучених до матеріалів кримінального провадження документах, висновках експертиз.

Так, зі змісту рапорту працівника поліції від 01.01.2017, зареєстрованого Новобаварським відділом поліції ГУНП в Харківській області в журналі єдиного обліку повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, вбачається, що до чергової частини вказаного підрозділу 01.01.2017 о 01:15 надійшло повідомлення чергового поліцейського 4-ї міської клінічної лікарні про те, що до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» по медичну допомогу звернувся ОСОБА_11 з діагнозом: різана рана черевної порожнини справа.

(а.с. 6 т. 1 матеріалів досудового розслідування №0000006).

Згідно «Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно..» від 03.01.2017 однокімнатна квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_14 на праві приватної власності на підставі зареєстрованого приватним нотаріусом договору купівлі-продажу від 26.10.2016.

(т.1 а. 21 матеріалів досудового розслідування №0000006).

В ході проведення огляду місця події 01.01.2017 в період часу з 03:30 по 04:20, з дозволу ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , було зафіксовано загальну обстановку в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено на кухні (біля раковини) дві ганчірки зі слідами речовини біологічного походження бурого кольору, один кухонний ніж з дерев`яною ручкою.

(а.с. 7-9 т. 1 матеріалів досудового розслідування №0000006)

В ході проведення огляду місця події 01.01.2017 в період часу з 11:00 по 13:00 також було зафіксовано загальну обстановку в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено, зокрема, змиви з РБК зі столу на кухні, 16 ВЛС зі слідами пальців рук, курточку жіночу чорного кольору, фрагмент пляшки скляної, скляну пляшку з написом «Молдавський погребок"

(а.с. 10-20 т. 1 матеріалів досудового розслідування №0000006)

Згідно висновку судово-медичної імунологічної експертизи №73-И/17 від 31.01.-14.02.2017 на рушнику (об`єкти №№1-4), вилученому в ході огляду місця події 01.01.2017 за адресою: АДРЕСА_3 , виявлена кров людини групи АВ, що не виключає можливості її походження від ОСОБА_11 , групова належність крові якого, згідно довідки ХМКЛШНМД - АВ (IV).

(а.с. 168-171 т. 1 матеріалів досудового розслідування №0000006)

Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» від 05.01.2017 ОСОБА_11 з 01.01.2017 по час надання довідки знаходився у вказаному закладі охорони здоров`я з діагнозом: проникаюче колото-різане поранення бокової поверхні животу з права з пораненням VII сегменту печінки та правої нирки. Гемоперитоніум ІІ ст.

(а.с. 44 т. 1 матеріалів досудового розслідування №0000006)

Згідно висновку судово-медичної експертизи №10-/17 від 04.01-03.02.2017 у зв`язку з подіями 01.01.2017 у ОСОБА_11 мали місце такі ушкодження: колото-різане поранення правої бокової стінки животу, що проникає у черевну порожнину з ушкодженням печінки та правої нирки, яке супроводжувалось внутрішньочеревним крововиливом.

Наявні ушкодження утворилися від одноразової дії гострого колючо-ріжучого предмету, можливо, за тих обставин, на які вказано у постанові слідчого та відомо з історії хвороби.

За ступенем тяжкості - це тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння (п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень).

Утворення ушкодження, яке мало місце у ОСОБА_11 , при падінні неможливе.

(а.с. 41-42 т. 1 матеріалів досудового розслідування №0000006)

Під час проведення огляду місця події 04.01.2017 в палаті №208 КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» було виявлено та вилучено у ОСОБА_11 кофту чорного кольору з написом «ММА» зі наскрізним отвором з правого боку.

(а.с. 78-80 т. 1 матеріалів досудового розслідування №0000006)

Згідно висновку судової медико-криміналістичної експертизи №15-МК/17 від 16.01-20.03.2017 на правій полі, по передній поверхні, кофти (вилучена у ОСОБА_11 04.01.2017 в ході проведення огляду місця події) мається одне колото-різане пошкодження, про що свідчить його прямолінійна форма з рівними добре порівняними краями; наявність одного кінця гострокутного, другого - наближеного до «П»-подібної форми. При стереомікроскопічному дослідженні встановлено, що в ділянці «П»-подібного кінця виявляється виснаження пограничного кінцевого стовпчику трикотажу, а в ділянці гострокутного кінця вбачається повне перетинання кінцевого пограничного трикотажу з рівним перериванням волокон.

Це ушкодження утворилося від однократної дії гострокінцевого, односторонньо-гострого, плоского клинка колючо-ріжучого інструменту травми з «П»-подібним поперечним перерізом обушка та вираженими ребрами. Найбільша ширина зануреної частини клинка була більше 2,0 см.

Не можна виключати утворення ушкодження одягу від дії клинка наданого на дослідження ножа.

Ушкодженню на кофті мається відповідне по локалізації проникаюче колото-різане поранення живота, які утворюють між собою єдиний колючо-ріжучий рановий канал.

(а.с. 159-163 т. 1 матеріалів досудового розслідування №0000006)

Згідно даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2017 за участі свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_12 останні, кожний окремо, упізнали на фотознімках із зображенням ОСОБА_4 як чоловіка, який 31.12.2016, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , наніс удар ножом ОСОБА_11 , після чого пішов в невідомому напрямку.

(а.с. 21-24, 25-28 т. 2 матеріалів досудового розслідування№0000006).

В ході пред`явлення особи для впізнання 20.06.2017 за участі потерпілого ОСОБА_11 останній упізнав ОСОБА_4 як чоловіка, який 01.01.2017 наніс йому в квартирі удар ножом.

(а.с. 92-94 т. 2 матеріалів досудового розслідування№0000006)

Під час проведення слідчого експерименту 16.02.2017 за участі потерпілого ОСОБА_11 останній в присутності понятих та судово-медичного експерта показав спосіб та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень в ніч з 31.01.2016 на 01.01.2017, які узгоджуються з показаннями, наданими потерпілим ОСОБА_11 під час судового розгляду.

(а.с. 29-32 т. 2 матеріалів досудового розслідування№0000006)

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1100-ая/17 від 16.02.2017 тілесне ушкодження, яке виявлено у ОСОБА_11 (колото-різане поранення правої бокової стінки животу, що проникає у черевну порожнину з ушкодженням печінки та правої нирки, яке супроводжувалось внутрішньочеревним крововиливом), могло утворитися при обставинах, на які він вказує у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.02.2017. Тобто, не суперечить об`єктивним судово-медичним даним, які були виявлені при проведенні судово-медичної експертизи в частині способу спричинення та механізму утворення виявлених у нього тілесних ушкоджень.

(а.с. 33-35 т. 2 матеріалів досудового розслідування№0000006)

Під час проведення слідчого експерименту 23.06.2017 за участі ОСОБА_4 останній в присутності понятих, його захисника та судово-медичного експерта показав як 31.12.2016 він стояв біля столу, тримаючи в лівій руці ніж. Коли потерпілий наблизився на відстань менше витягнутої руки підозрюваний виставив руки перед особою та повернувся (нахилився) праворуч. При цьому ніж тримав в лівій руці, лезо спрямовано згори до низу, з права до ліва по відношенню до тіла потерпілого. Місцем контакту на тілі потерпілого є ділянка по правій боковій поверхні тулубу у краю ребра дуг праворуч попередньо під пахвинній ліній. Була одна контактуюча дія.

(а.с. 101-104 т. 2 матеріалів досудового розслідування №0000006)

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1139-ая/17 від 23.-26.06.2017 розцінити в судово-медичному відношенні покази ОСОБА_4 , дані ним при проведенні слідчого експерименту 23.06.2017, не виявляється можливим, так як ОСОБА_4 не вказує на сам факт удару, а вказує тільки на «контакт ножа і тіла», не розкриваючи конкретне положення клинка ножа, під яким кутом клинок знаходився по відношенню до тіла статиста, а тому дати оцінку цим показам не є можливим.

(а. 105-107т. 2 матеріалів досудового розслідування №0000006)

Допитаний відповідно до вимог ст. 356 КПК України в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_29 підтримав висновки проведених ним експертиз №1100-ая/17 від 16.02.2017 та №1139-ая/17 від 23.-26.06.2017, та зазначив, що відповідно правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до тяжких тілесних ушкоджень відносяться, зокрема тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя, тобто такі, які без надання кваліфікованої медичної допомоги закінчується летальним результатом - смертю потерпілого. В даному випадку встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого у вигляді тяжких тілесних ушкоджень було встановлено первинною судово-медичною експертизою, проведеною судово-медичним експертом КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.Ф. Мещанінова» ОСОБА_55 , на підставі наданої медичної документації та визначено на підставі саме вказаного критерію - небезпека для життя, що відповідає вимогам п. 2.1.3. Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України N 6 від 17.01.95, яким до ушкоджень, що небезпечні для життя віднесено ті, що проникають у черепну порожнину.

З урахуванням характеру ушкодження потерпілого, його морфологічних характеристик, глибини ранового каналу, опису оперативного втручання, наявних в медичній документації, а саме: рановий канал мав місце в глибину тіла, початок рана бере на передній частині тулубу, пошкоджуються такі органи - печінка, далі нирка, зачерений простір та утворюється зачеревна гематома, тобто рана проходила крізь шкіру, м`які тканини, підшкірно-жирову клітковину, печінку, проникала до зачеревного простору, призвела до поранення нирки та зачеревної гематоми, то якщо дивитися в тривимірному просторі на людину, то ушкодження йшло від передньої частини тулубу на 3/4 тіла за шириною, а тому наявні підстави для висновку, що мав місце один травматичний вплив гострого предмету, який мав колюче-ріжучі властивості, яким міг бути кухонний ніж, саме за ударним механізмом із прикладанням сили. Для нанесення такого ушкодження потрібна фіксація відповідного предмету, він має утримуватися в руці.

Показання потерпілого ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту за його участі щодо способу та механізму утворення у нього тілесного ушкодження відповідає об`єктивним судово-медичним даним, які були виявлені при проведенні судово-медичної експертизи.

Щодо слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 , то він вказав лише на «контакт ножа і тіла», не розкрив механізму утворення тілесного ушкодження.

Враховуючи наявні у людського організму компенсаторні механізми (сили), а також, що у потерпілого не було ушкодження центральної нервової системи, не виключається можливість його самостійного пересування, вчинення активних дій, зокрема спускатися сходами, після отримання відповідного ушкодження. Щодо часу, протягом якого потерпілому могло бути надано ефективну медичну допомогу, та протягом якого він міг залишитися живим після отриманого ушкодження, то кожен організм є індивідуальним, враховується вік, стать, спосіб життя, сукупність інших факторів, а тому встановити точний час отримання ушкодження неможливо, але не пізніше звернення до закладу охорони здоров`я.

Будь-які об`єктивні дані, які б свідчили в якій руці тримався ніж нападником в момент заподіяння тілесного ушкодження, відсутні. Міг бути як в лівій, так і в правій руці, за умови вільного доступу травмуючого предмету до ділянки тіла, яка зазнала ушкодження.

(т. 3 а.с. 204, 207-209)

Згідно висновків комісійної судово-медичної експертизи №08-46/2023 від 02.05.-12.06.2023: на час огляду ОСОБА_4 , проведеного 10.05.2023 в умовах медичної частини ДУ «Харківський слідчий ізолятор», будь-якої деформації лівої верхньої кінцівки та рубцевих змін шкіри в ділянках суглобів, які б фізично могли обмежувати або перешкоджати активним рухам в руці, не встановлено. Суттєвих рентгенологічних змін (№11573 від 06.06.2023) в плечовому і ліктьовому суглобах лівої верхньої кінцівки також не встановлено. Слід зазначити. Що надана медична документація не містить повного документального підтвердження перенесеної ОСОБА_4 в минулому травми лівої верхньої кінцівки та її можливих наслідків.

Таким чином, вірогідніше, у ОСОБА_4 має місце поєднана, примусово больова контрактура плечового, ліктьового і променево-зап`ясткового суглобів лівої верхньої кінцівки із задовільним тонусом і збереженням сили в м`язах плеча, дельтоподібному м`язі, а також м`язах, що приводять та відводять плече, зі збереженням функції розгинання і згинання в лівому ліктьовому і променево-зап`ястковому суглобах, які обмежені болем, збереженням згинання лівої кисті із частковою атрофією її м`язів, збереження згинання 3, 4, 5 пальців кисті і частковим збереженням сили стискання (хвата) в цих пальцях до 3 балів.

Сила 3, 4 і 5-го пальців лівої кисті ОСОБА_4 , яка обумовлена збереженням сили згиначів пальців передпліччя, на час огляду була достатня для щільного утримання предмету, лінійні параметри і форма якого порівняні з рукояткою стандартного кухонного ножа. Амплітуда рухів в суглобах лівої верхньої кінцівки ОСОБА_4 , в цілому, не перешкоджає фізичній можливості здійснення ним удару ножом з достатньою силою прикладання знаряддя травми.

Підстав вважати, що на час події 31.12.2016 функціональний стан лівої верхньої кінцівки у ОСОБА_4 був іншим, у експертній комісії немає. До того ж в протоколі проведення слідчого експерименту від 23.06.2017 він не заперечував факт активного утримання ножу під час подій 31.12.2016.

Слід також зазначити, що больові відчуття, які обмежують рухи в суглобах і обумовлюють наявність такої контрактури, при певних станах і обставинах (алкогольне сп`яніння, стресова ситуація тощо) не являються суттєвою перешкодою для здійснення повних активних цільоспрямованих рухів в кінцівці.

(т. 3 а.с. 253-254, т. 4 а.с. 87-92)

На обговорення учасників судового провадження ставилось клопотання захисника ОСОБА_56 (повноваження по справі припинені у зв`язку зупиненням права на зайняття адвокатською діяльністю з 22.12.2018 - т. 2 а.с. 9, 12, 13) про призначення судово-медичної експертизи, яке надійшло на адресу суду 21.12.2018 (т. 1 а.с. 236, 254-256).

Вказане клопотання стороною захисту не було підтримано, з урахуванням твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , що на момент коли потерпілий ОСОБА_11 налетів на нього, він поклав ніж на стіл та не тримав його в руці, адже побачив недопалки в курці.

Враховуючи принципи змагальності та диспозитивності, закріплених в ст. ст. 22, 26 КПК України, а також відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 332 КПК України, відповідна експертиза судом не призначалась.

Решта наданих суду доказів, які містяться в матеріалах досудового розслідування (т. 1 а.с. 92-94, 99-137, 166-167, 174; т. 2 а.с. 17-20), прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а тому в основу висновків суду вони не кладуться.

З огляду на викладене, суд розглянув кримінальне провадження на підставі наведених вище доказів, належність та допустимість яких у суду сумніву не викликає, адже вони отримані у порядку, встановленому КПК України, без порушення закону, узгоджуються один з одним, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим суд їх прийняв, та вважає такими, що є достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого.

Так, перед допитом потерпілий ОСОБА_11 та свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_41 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 були ознайомленні із обсягом прав та обов`язків у кримінальному судочинстві, попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, наявності підстав казати ними неправду судовим розглядом не встановлено, їх показання є логічними, послідовими, узгоджуються та не суперечать як один одному, так і іншим доказам по справі.

Як вбачається з протоколів слідчих експериментів від 16.02.2017 за участі потерпілого ОСОБА_11 та від 23.06.2017 за участі на той час підозрюваного ОСОБА_4 , вони були проведені в присутності понятих, а слідчий експеримент за участі ОСОБА_4 ще і в присутності його захисника. Будь-яких поршень положень ст. ст. 87, 223, 240 КПК України та інших положень кримінального процесуального законодавства під час їх проведення судовим розглядом не встановлено.

Експерти у кримінальному провадженні були залученні на підставі постанов слідчого, та попереджені про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б були наслідком недопустимості досліджених доказів, судовим розглядом не встановлено.

Клопотань про визнання доказів недопустимими стороною захисту також не заявлялось.

Аналізуючи зміст показів обвинуваченого, потерпілого і свідків, суд доходить таких висновків.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 і покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_47 дещо відрізняються від показів потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , а саме тим, що вони акцентують увагу суду на неправомірності, на їх переконання, поведінки потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , на погрози та образи з боку цих осіб, на застосування фізичного насильства шляхом нанесення побоїв ОСОБА_57 і обвинуваченому ОСОБА_4 .

Водночас суд відзначає, що свідок ОСОБА_50 не був безпосереднім очевидцем подій, про побиття ОСОБА_4 та ОСОБА_18 йому відомо зі слів останніх.

При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_12 не зверталися з приводу нанесення їм побоїв чи іншого фізичного насилля ні до медичних установ, ні до правоохоронних органів, будь-якою медичною документацією факт спричинення відповідних тілесних ушкоджень не підтверджено.

Як показав в судовому засіданні свідок ОСОБА_41 , на момент його приїзду до квартири на місце події, що мало місце вже після спричинення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , будь-яких тілесних ушкоджень у його сина, ОСОБА_18 , не було, і він не повідомляв про їх спричинення йому. Також свідок зазначив, що в цей вечір його син з проханнями про допомогу йому не телефонував, чим спростовуються показання ОСОБА_4 про такі факти.

Свідок ОСОБА_15 , який є данім приятелем обвинуваченого ОСОБА_4 , показав, що під час його знаходження в квартирі потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_13 тілесні ушкодження ОСОБА_4 не спричиняли, мав місце словесний конфлікт, він також не бачив щоб тілесні ушкодження спричинялись ОСОБА_23 .. Потерпілий ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не перешкоджали їм покинути квартиру, а навпаки вимагали цього, що він і зробив, а ОСОБА_4 залишився в квартирі, мотивуючи це тим, що вже була приготовлена їжа, а не через побоювання за життя та здоров`я ОСОБА_18 , як про це вказував обвинувачений. Після того як він, ОСОБА_15 , приїхав за ОСОБА_4 будь-яких тілесних ушкоджень у нього він не бачив, той просив відвести його до свого приятеля ОСОБА_47 , а не до лікарні.

Разом з тим, необхідно відзначити, що потерпілий ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 зі свого боку і не стверджують, що вели себе чемно, хоча й заперечують таку агресивність поведінки, в тому числі і застосування насильства, про які стверджує ОСОБА_4 і свідок ОСОБА_12 .

Зазначені протиріччя не є суттєвими і не мають вирішального значення для правової оцінки діянь обвинуваченого ОСОБА_4 .

Більше того, вони лише підсилюють аргументи сторони обвинувачення в частині посилання на мотив скоєння кримінального правопорушення, на виникнення у ОСОБА_4 неприязні до ОСОБА_11 внаслідок того, що той активно сприяв ОСОБА_33 у її намаганні примусити обвинуваченого ОСОБА_4 та його подругу ОСОБА_54 покинути квартиру, де вони мали б святкувати зустріч Нового року, а також на виникнення у ОСОБА_4 у зв`язку з цим умислу заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 із застосування ножа і реалізацію цього умислу шляхом нанесення колюче-ріжучого удару ножом в живіт ОСОБА_58 .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 як під час досудового розслідування, так і на протязі тривалого розгляду справи у суді не спрямовані на кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ознаками ст. 36 (необхідна оборона), 37 (уявна оборона), ст. 123 (умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне у стані сильного душевного хвилювання), ст. 124 (умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони) КК України.

Докази, які надані суду не містять даних, які б вказували на знаходження ОСОБА_4 в стані необхідної оборони чи крайньої необхідності.

Навпаки, з обставин справи вбачається, що ОСОБА_4 усвідомлював неправомірність свого перебування в чужій квартирі, після того як її власник ОСОБА_14 заявила вимогу покинути квартиру до нього та його друзів, однак продовжував перебувати в ній і навіть вступив у сварку з потерпілим ОСОБА_11 , який підтримав вимогу власниці квартири ОСОБА_14 .

При цьому не має вирішального значення чи був він обізнаний про наявність права власності на квартиру саме у ОСОБА_14 , а не у її брата ОСОБА_12 , оскільки в конфлікті між братом і сестрою він не може бути арбітром. Більше того, на початку сварки ОСОБА_14 зі своїм братом ОСОБА_12 обвинувачений сам попередив своїх друзів, щоб не втручалися у сварку, вказуючи, що це питання брата і сестри і не треба втручатися в їх сімейні відносини.

Щодо тверджень обвинуваченого, що він не наносив удару потерпілому ОСОБА_11 ножом в живіт під час їх сварки, то вони спростовуються показами потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 про обставини конфлікту, коло учасників, місце їх знаходження під час сварки, мотиви поведінки кожного з них, а також сукупність узгоджених показів цих осіб і самого обвинуваченого ОСОБА_4 в тій частині, що лише він тримав у руці ніж під час сварки, що саме він з ножом в руці знаходився напроти ОСОБА_11 , що саме в нього серед присутніх був мотив нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 .

Заперечуючи умисне нанесення удару ножом в живіт потерпілого ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_4 надав пояснення, що в той момент, коли він під час сварки взяв зі столу кухонний ніж і тримав його, маючи намір розрізати курку, а ОСОБА_11 кинувся до нього та, перечепившись через поріг, пролетів з прискоренням і вдарився головою в батарею системи опалення чи підвіконник, на переконання суду, є надуманою версією з метою уникнути відповідальність за скоєне кримінальне правопорушення, і жодним доказом, в тому числі і з кола наданих стороною захисту, не підтверджується. Навпаки, медичною документацією та висновком судово-медичної експертизи встановлено, що будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 , окрім відповідного колото-різаного поранення, в тому числі травм обличчя чи голови, не було.

Крім того, як зазначалось вище, в подальшому обвинувачений ОСОБА_4 змінив свої показання, зазначивши, що на момент коли потерпілий ОСОБА_11 налетів на нього, він поклав ніж на стіл та не тримав його в руці.

Наведені показання не пояснюють утворення у ОСОБА_11 відповідного колото-різаного поранення, яке, як пояснив судово-медичний експерт ОСОБА_29 , утворилось внаслідок ударного механізму колючо-ріжучого предмету, із прикладанням сили.

Щодо посилань обвинуваченогоОСОБА_4 на те, що він не міг нанести удар ножом потерпілому через фізичні вади його лівої руки, то вони спростовуються наведеними вище висновками комісійної судово-медичної експертизи №08-46/2023 від 02.05.-12.06.2023 та фактичними даними, що містить протокол слідчого експерименту від 23.06.2017 за участі підозрюваного ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, суд критично ставиться до показань обвинуваченогоОСОБА_4 , в тому числі змінених, вважає їх лінією його захисту, спрямованою на уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наведених вище обставин доведена поза розумним сумнівом, підтверджується показаннями потерпілого, свідків, а також сукупністю інших зібраних по кримінальному провадженню доказів.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_4 .

З огляд на фактичні дані, встановлені на підставі наведених вище доказів, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст.337 КПК України), та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, та мотиви суду при призначенні покарання.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не має судимості в силу положення ст. 89 КК України; не працює; одружений;неповнолітніх дітей на утриманні не має, має місце реєстрації та місце постійного проживання; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, які б пом`якшували покарання ОСОБА_4 , відсутні.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів; кількість епізодів злочинної діяльності - один; відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини; особу винного; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Крім того судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 на протязі тривалого строку жодної критичної оцінки своїм діям не надав, перед потерпілим не вибачився, не вчинив дій на відшкодування спричиненої шкоди.

При цьому суд дійшов висновку, що підстави застосування ст. ст. 69, 75 КК України відносно ОСОБА_4 відсутні, та йому має бути призначене покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, яке, з огляду на немолодий вік обвинуваченого та його стан здоров`я можливо призначити в мінімальному розмірі, але яке для досягнення мети покарання підлягає відбуттю обвинуваченим реально.

VІ. Підстави для задоволення цивільного позову

По кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_11 було заявлено цивільний позов про стягнення зобвинуваченого ОСОБА_4 на його користь на відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування, суми у розмірі 70000,00 грн., а також 10000,00 грн. - на відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з такого.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч. ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Заявлений потерпілим ОСОБА_11 цивільний позов в частині вимог про відшкодування майнової шкоди підлягає частковому задоволенню в межах доведених ним документально витрат на лікування, а саме у розмірі - 6326,95 грн. (т. 1 а.с. 17-21).

Також, на переконання суду, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, характер душевних страждань, що зазнав потерпілий внаслідок ушкодженням здоров`я, характер та ступінь спричинених йому тілесних ушкоджень, їх наслідки, заявлений ним до відшкодування розмір моральної шкоди - 10000 грн., не суперечить принципам розумності, справедливості та виваженості, а тому вказані вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

VII. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.01.2017, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174, абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 124 КПК України, окрім витрат за проведення експертизи №44 від 02.02.2017, які необхідно віднести на рахунок держави.

Визначаючи відповідно до п. 2 ч. 4 ст. ст. 374 КПК України початок строку відбування покарання обвинуваченим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в п.п. 46, 47 Рішення по справі «Руслан Яковенко проти України» (заява №5425/11, статус остаточного - 04.09.2015), згідно якої відлік строку відбування покарання особою, засудженою судом першої інстанції, тоді як вирок не набрав законної сили, розпочинається після ухвалення вироку, адже особа вважається такою, що засуджена компетентним судом, а попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

Водночас, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року), необхідно зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з 20.06.2017 по 21.06.2017 та з 04.01.2023.

Крім того, враховуючи положення абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити без змін запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 128, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня ухвалення вироку - з 02.08.2023.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_4 до строку покарання строк його попереднього ув`язнення з 20.06.2017 по 21.06.2017 та з 04.01.2023 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день за два.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_4 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 6326,95 грн. (шість тисяч триста двадцять шість грн. 95 коп.), а на відшкодування моральної шкоди - 10000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.). В іншій частині позовних вимог відмовити.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-змив з РБК зі столу на кухні; фрагмент бинта; фрагмент пляшки; скляну пляшку з написом «Молдовский погребок»; металевий наперсток з нашаруванням речовини темного кольору, передані до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області (на теперішній час - ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області) - знищити (т. 2 а. 47-48 матеріалів д.р.);

-4 викрутки плоскі з полімерними ручками; 1 чотирьохсторонній напилок; 1 долото з дерев`яною ручкою, передані до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області (на теперішній час - ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області) - повернути власнику ОСОБА_23 , а разі відмови останнього - знищити (т. 2 а. 47-48 матеріалів д.р.);

-мобільний телефон «Нокіа» сірого кольору; мобільний телефон Siemens С35; мобільний телефон Samsung С3050 ІМЕЙ НОМЕР_1 , передані до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області (на теперішній час - ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області) - повернути власникам за належністю (т. 2 а. 47-48 матеріалів д.р.);

-16 ВЛС зі слідами пальців рук - зберігати в матеріалах кримінального провадження (т. 1 а. 117, 136 матеріалів д.р.)

Процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 4952,25 грн. (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві грн. 25 коп.) стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь Харківського НДЕКЦ МВС України (т. 1 а. 116, 135 матеріалів д.р.)

Процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 660,30 грн. (шістсот шістдесят грн. 30 коп.) за проведення експертизи №44 від 02.02.2017 - віднести на рахунок держави (т. 1 а. 95 матеріалів д.р.)

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.01.2017 по справі №639/12/17 (провадження №1-кс/639/55/17) на вищезазначені речові докази. (а. 40 т. 1 матеріалів досудового розслідування №0000006)

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та не пізніше наступного дня направити потерпілому.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1