Номер провадження: 11-сс/813/1068/23
Справа № 522/9789/23 1-кс/522/3690/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2023 у кримінальному провадженні №0000415 від 19.05.2023, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця за національністю, громадянина України, офіційно працевлаштованого перукарем у салоні краси «Пудра», із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2023, частково задоволено клопотання слідчого СВ Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з забороною залишати житло в період з 22:00 до 06:00 наступної доби за адресою: АДРЕСА_2 строком до 01.08.2023 року в межах строку досудового розслідування з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що встановлені у судовому засіданні обставини ймовірного вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також характеризуючи дані підозрюваного та обставини щодо існування ризиків, свідчать про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що відсутні докази про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Слідчий не звернув уваги на те, що ОСОБА_7 підібрав брудне ношене взуття у місці загального користування тобто фактично на вулиці. Вказує, що ОСОБА_7 має ряд неврологічних захворювань, його мати є інвалідом 2 групи, а батько хворіє на онкологію. Також зазначає, що слідчим суддею не прийнято до уваги, що підозрюваний самостійно коли дізнався що це взуття розшукують прибув до слідчого і видав це взуття.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у застосуванні запобіжного заходу у відношення ОСОБА_7 на підставі ч. 1 ст. 176 КПК України.

Прокурор був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності сторони обвинувачення.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v.Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом огляду предмету; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання свідку ОСОБА_12 ; протоколом обшуку; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 .

Викладене свідчить про достатність підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за яке передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни ними показів, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що ОСОБА_7 , зможе вжити заходів щодо створення штучного алiбi, шляхом підмови своїх знайомих до надання показів на його користь.

Апеляційний суд погоджується з наявністю ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі, тому може вдатися до спроб вчинення інших злочинів. Крім того, за версією слідства підозрюваний вчинив злочин у зв`язку із борговими зобов`язаннями.

Таким чином, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваного, а доводи захисника з цього приводу в судовому засіданні ним жодним чином не доведені.

Апеляційний суд приймає до уваги, що мати ОСОБА_7 є інвалідом 2 групи, а батько хворіє на онкологію, однак вважає, що зазначені соціальні фактори не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд перевіряє законність постановлення оскаржуваної ухвали на момент її постановлення, а доцільність необхідності подальшого тримання підозрюваного під домашнім арештом буде перевірена через нетривалий час, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування або зменшення заявлених у клопотання прокурора ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину та існування зазначених слідчим суддею ризиків, виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризиків і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись статтями 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2023 у кримінальному провадженні №0000415 від 19.05.2023, відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4