ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2118/23 Справа № 227/1699/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м.Кривий Ріг

06 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0003444 за ч. 2 ст. 114-2 КК України відносно ОСОБА_7 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білицьке Добропільського району Донецької області, громадянина України, не судимого, не одруженого, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України та призначено йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Згідно до вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2023 року,громадянин України ОСОБА_7 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власної комп`ютерної техніки з особистого акаунту « ОСОБА_7 » в соціальній мережі «Однокласники» ІНФОРМАЦІЯ_4 о 14 год. 37 хв. поширив невстановленій особі з акаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » інформацію щодо розташування у АДРЕСА_3 500 (п`ятиста) військовослужбовців Збройних Сил України. При цьому ОСОБА_7 , усвідомлював, що вказана інформація може нашкодити національній безпеці України.

Далі, ІНФОРМАЦІЯ_4 о 16 год. 13 хв., громадянин України ОСОБА_7 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власної комп`ютерної техніки з особистого акаунту « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Однокласники» поширив невстановленій особі з акаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » інформацію щодо розташування біля залізничної станції « ІНФОРМАЦІЯ_3 » АДРЕСА_4 танків та РСЗВ «Град» Збройних Сил України. При цьому ОСОБА_7 усвідомлював, що вказана інформація може нашкодити національній безпеці України.

Далі, ІНФОРМАЦІЯ_4 о 16 год. 13 хв., громадянин України ОСОБА_7 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власної комп`ютерної техніки з особистого акаунту « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Однокласники» поширив невстановленій особі з акаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » інформацію щодо розташування на території АДРЕСА_5 військової техніки Збройних Сил України. При цьому ОСОБА_7 усвідомлював, що вказана інформація може нашкодити національній безпеці України.

Далі, ІНФОРМАЦІЯ_4 о 16 год. 39 хв., громадянин України ОСОБА_7 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власної комп`ютерної техніки з особистого акаунту « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Однокласники» поширив невстановленій особі з акаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » інформацію щодо розташування на території колишнього цементного заводу АДРЕСА_3 військовослужбовців Збройних Сил України. При цьому ОСОБА_7 усвідомлював, що вказана інформація може нашкодити національній безпеці України.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_5 о 13 год. 10 хв., громадянин України ОСОБА_7 , продовжуючи діяти зі злочинним умислом, з особистих мотивів ,в умовах воєнного стану, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою власної комп`ютерної техніки з особистого акаунту « ОСОБА_7 » соціальної мережі «Однокласники» поширив невстановленій особі з акаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_2 » інформацію щодо переміщення з АДРЕСА_6 в напрямок АДРЕСА_2 двох самохідних гаубиць Збройних Сил України. При цьому ОСОБА_7 усвідомлював, що вказана інформація може нашкодити національній безпеці України.

15.08.2022 року протиправні дії ОСОБА_7 , припинено співробітниками Служби безпеки України під час вчинення кримінального правопорушення.

На вказаний вирок суду захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2023 рокузмінити в частині призначеного покарання та призначити йому мінімальну міру покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України. Вважає, що судом І інстанції помилково не взято до уваги, що обвинувачений визнав вину в повному обсязі та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, все життя працював на шахті, а зараз перебуває на пенсії, за місцем мешкання характеризується позитивно, проживає разом з матір`ю престарілого віку, яка потребує постійного догляду, а тому, на думку захисника, суд І інстанції мав призначити йому покарання за вчинений злочин із застосуванням вимог ст.ст. 69, 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 аналогічні доводам апеляційної скарги його захисника ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_7 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи або про бажання участі під час апеляційного розгляду, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та обвинуваченого ОСОБА_7 , наполягав на їх задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не оскаржується, в тому числі і обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

На думку колегії суддів міра покарання ОСОБА_7 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочину, який відноситься до тяжких злочинів, конкретних обставин справи, даних про його особу, який раніше не судимий, характеризується посередньо, не одружений, має матір похилого віку на утриманні, пенсіонер, на диспансерних обліках закладів охорони здоров`я не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене судом І інстанції покарання у виді 6 років позбавлення волі є саме таким.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту, що він визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та має матір похилого віку на утриманні,а тому, на думку обвинуваченого та його захисника, суд мав призначити йому мінімальне покарання за вчинений злочин, є необґрунтованими, оскільки суд І інстанції призначив йому покарання в майже мінімальній межі, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 114-2 КК України (від 5 до 8 років позбавлення волі). Вищенаведені пом`якшуючи обставини, не є безумовною підставою для змінення вироку та пом`якшення призначеного покарання.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 щодо можливості призначення покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

24.02.2022 року військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

За таких обставин, на думку колегії суддів, відсутні підстави для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки громадянин України ОСОБА_7 , діючи умисно, з особистих мотивів, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 114-2 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, суспільна небезпечність якого полягає в тому, що безпосереднім об`єктом злочину є національна безпека України, поширення інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості в умовах воєнного стану створює перешкоди в механізмі, спрямованому на забезпечення безпеки держави від внутрішніх та зовнішніх загроз, її обороноздатності, цілісності та недоторканності.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, а саме скоєння злочину проти національної безпеки України у воєнний час, дійшла до висновку про неможливість виправлення засудженого без реального відбування покарання

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обґрунтовано прийняті до уваги всі зазначені в апеляційних скаргах обставини.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тяглі за собою скасування вироку та зміну міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2023 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: