Справа № 583/2171/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2023 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4

ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Ізікон», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження № 0000409 від 20.05.2016 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сонячне, Охтирського району, Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого оператором газової котельні Сонячненського НВК, раніше не судимого

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 121 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Охтирка, Сумської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , заміжня, працюючої спеціалістом першої категорії Чернеччинської сільської ради Сонячненського старостинського округу, раніше не судимої

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

установив:

Обвинувачений ОСОБА_4 19.05.2016 близько 15 години, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання від них суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю потерпілій особі та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом на завдання шкоди здоров`ю іншій людині, розпилив із невстановленого балончика сріблястого кольору, що мав із собою, в бік обличчя своєї сусідки ОСОБА_7 аерозоль невстановленої хімічної речовини дратівливої дії, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді кон`юнктивіту, хімічного опіку кон`юктиви І ступеня обох очей, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 20.05.2016 близько 06 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи біля калитки на межі з господарством сусіда ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання від них суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю потерпілій особі, та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом на завдання шкоди здоров`ю іншій людині, клинком невстановленого ножа спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох ран задньої поверхні грудної клітки, однієї рани ділянки лівого надпліччя та однієї рани лівого передпліччя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також одного проникаючого поранення грудної клітки в лівій надключичній ділянці з пошкодженням легені, що за ознакою небезпеки для життя визначається як тяжке тілесне ушкодження.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження та за ч.1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обвинувачена ОСОБА_5 20.05.2016 близько 06 год. 30 хв., перебуваючи біля калитки на межі з господарством сусіда ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , діючи на грунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання від них суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю потерпілій особі, та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом на завдання шкоди здоров`ю іншій людині, завдала металевою трубою потерпілому ОСОБА_6 щонайменше 5 ударів в область голови, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді 5 ран тім`яної, скроневої та потиличної ділянок зліва, що визначаються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях не визнали, відмовилися від дачі пояснень щодо себе та членів своєї сім`ї згідно ст. 69 Конституції України. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що 20.05.2016 близько 06.00 години ранку він знаходився у своєму господарському приміщенні та ОСОБА_6 напав на нього і завдав йому тілесні ушкодження. ОСОБА_5 доповнила, що викладені в обвинувальному акті обставини не відповідають дійсності по причині неприязних стосунків між ними і потерпілими, які мають місце останні десять років і через які потерпілі постійно погрожували їм порушенням кримінальних справ.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченими, їх винуватість підтверджується зібраними та дослідженими судом наступними доказами.

Так потерпіла ОСОБА_7 , у судовому засіданні пояснила, що з 2008 року проживають з чоловіком та дітьми по АДРЕСА_3 та приблизно з 2013 року між ними та родиною ОСОБА_8 , які мешкають по сусідству, почалися конфлікти через порушення останніми правил добросусідства та через земельні питання. 19.05.2016 ОСОБА_7 знаходячись дома, почула як під вікнами у неї розмовляють Скляри, які самовільно встановлювали під її вікнами сітку-рабицю у якості паркану, тим самим перешкоджаючи користуванню територією власного домогосподарства. Приблизно о 15 годині, потерпіла, взяла фотоапарат і вийшла до них та попросила ставити сітку трохи далі, на що ОСОБА_5 почала її штовхати. Знаходячись за 20 м одна від одної, ОСОБА_4 , який стояв позаду ОСОБА_5 , витягнув балончик і бризкнув ОСОБА_7 в обличчя, після чого вона закрила обличчя руками, їй здалося, що то була якась отрута та коли вона прибрала руки від обличчя щоб вдихнути повітря, ОСОБА_4 ще два рази бризкнув їй в обличчя з балончика. У неї запекли очі, вона нічого не бачила та в цей час ОСОБА_4 вихопив у неї з рук фотоапарат і викинув, а вона пішла додому щоб умитися, але після вмивання їй стало ще гірше, пришвидшилося серцебиття, з`явилося відчуття страху, судомило руки. Вона зателефонувала до швидкої допомоги та повідомила про скоєне. Після цього їй зателефонував чоловік, вона розповіла йому про зазначені події, сказала, що погано себе почуває та приблизно через 15-30 хв він приїхав додому і відвіз її до лікарні в м. Охтирку, де її оглянув лікар-окуліст та встановив їй діагноз опік очей. Протягом того дня та на наступний день вона себе погано почувала, боліла голова, паморочилося. Вранці наступного дня її чоловік ОСОБА_6 пішов у господарський двір справлятися по господарству. Через деякий час вона почула голос чоловіка, який запитував: «чим ти бризнув в обличчя ?», в той час на дворі було тихо, вікна були відчинені і вона чула як відчинилися двері сараю потім чоловік застогнав, через хвилину ОСОБА_4 сказав: «викликай поліцію», після чого були звуки боротьби, а потім ОСОБА_5 сказала : «бери ніж, іди сюди», а потім через деякий час «цьому землі вже досить», але було тихо, тому потерпіла не відчувала небезпеки, вважала, що вони справляються по господарству, але вирішила подивитися у вікно та побачила як Скляри виходили з хфіртки. Після цього у будинок зайшов ОСОБА_6 , він важко дихав, його голова була у крові, на спині було сім ран, з яких текла кров, також кров була під носом, під порізаним вухом,а також ножове поранення з переду, порізи на руці. Чоловік повідомив, що ОСОБА_4 ударив його вилами у живіт, а ОСОБА_5 била трубою по голові. Вона надала першу допомогу чоловікові, намагалася зупинити кров та викликала поліцію і швидку допомогу та чоловіка забрали у лікарню, де він тривалий час лікувався та йому зробили дві операції, три дні були ризиковані для життя чоловіка.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 19.05.2016 у другій половині дня йому зателефонувала дружина та повідомила, що ОСОБА_4 бризнув їй в очі з балончика, в очах пече, важко дихати, судомить руки. Після цього він приїхав і відвіз дружину на санпропускник, але повернувшись додому дружина погано себе почувала. Вранці, близько 6 години, він управлявся по господарству та в цей час побачив обвинуваченого ОСОБА_4 біля сараю, а тому підійшов до нього та запитав чим він бризкав в очі його дружині. При цьому у руках із собою нічого не тримав. Під час розмови до сараю не заходив, стояв у дверній проймі, в цей час ОСОБА_4 зайшов у сарай, взяв вила і замахнувся на нього, внаслідок чого поранив йому руку і живіт. Тоді він зайшов у сарай і завалив ОСОБА_4 на сіно і почав бити кулаками по обличчю, коли побачив на обличчі кров, вийшов із сараю і попрямував у сторону свого будинку та почув як ОСОБА_4 крикнув своїй дружині ОСОБА_5 щоб та викликала поліцію, але обвинувачена, яка знаходилася на своєму подвір`ї та тримала у руках металеву трубу, підбігла до нього і почала замахуватися на нього трубою, він намагався вирвати трубу у неї з рук, та обвинувачена наказала ОСОБА_4 взяти у сараї ніж. В цей час він вже зайшов у свій двір та ОСОБА_4 підбіг зі свого сараю і почав наносити йому удари ножем (ніж розкладний з червоною колодкою, довжина леза 10 мм, ширина- 10 мм) у спину та порізав вухо, а ОСОБА_5 три рази вдарила його трубою, довжина якої близько 1 м 80 см синього кольору, по голові. Він зайшов у двір взяти трубу, щоб відбиватися та Скляри попрямували за ним і продовжили наносити йому удари: ОСОБА_4 ножем, а ОСОБА_5 трубою та коли він став задихатися ОСОБА_5 сказала: «цьому землі вже досить» і вони пішли з двору. Він зайшов у будинок та його побачила дружина, допомогла змити кров зі спини і з голови та викликала швидку допомогу, дома йому вкололи знеболююче, перев`язали голову та відвезли на санпропускник, де ставили крапельницю, зашивали скобами голову, лікар поставив дренаж і сказав, що у нього пробита легеня. Знаходився на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні два тижні. Так обвинуваченими йому нанесено шість ран по голові, під рукою ножове поранення, на лопатці два ножових поранення, на спині дві ножові рани.

Крім того, винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується наступними письмовими доказами.

Даними протоколу огляду місця події від 20.05.2016 з фототаблицею до нього, яким зафіксовано огляд домоволодіння за місцем проживання потерпілих за адресою: АДРЕСА_3 , та зазначено, що територія домоволодіння огороджена з правої сторони від вхідної хвіртки парканом у вигляді металевої сітки, висотою приблизно 1,5 м., з лівої сторони від хвіртки територія подвір`я огороджена шиферним парканом висотою приблизно 1,3 м. Вхідна хвіртка металева у вигляді сітки, одностворчата, висотою приблизно 1,7 м. Навпроти вхідної хвіртки на відстані приблизно 3,5-4 м розміщене одноповерхове цегляне житлове приміщення, вхід до якого здійснюється через сім бетонних сходинок. На п`ятій сходинці маються сліди рідини червоного кольору. Навпроти будинку, на вулиці, розміщене одноповерхове сарайне приміщення пофарбоване у білий колір (т. 2 а.с.27-31).

Даними протоколу огляду місця події від 20.05.2016, яким зафіксовано огляд домоволодіння та прилеглої території за адресою проживання обвинувачених: АДРЕСА_1 . Так під час огляду прилеглої території виявлено сарайне приміщення сірого кольору на шість дверей. При огляді сарайного приміщення за третіми дверима виявлено на підлозі сіно та кропиву у розкиданому хаотичному порядку, на металевій бочці коричневого кольору, яка знаходиться з правої сторони даного приміщення, та накрита металевою кришкою виявлено два ножі: ніж №1 з дерев`яною рукояткою; ніж №2 виготовлено з металевого леза. Також поблизу кінчика ножа №1 виявлено пляму речовини бурого кольору на металевому покриву. Під час огляду вхідних дверей до сараю на понівеченій плівці, якою оббиті двері, виявлено речовину бурого кольору. Під час огляду житлового приміщення за зазначеною вище адресою поблизу вхідних дверей виявлено металеві дві труби, у кімнаті кухні на столі виявлено два шила з дерев`яними ручками, а також курточку темного кольору, светр сірого кольору зі слідами бурого кольору та штани темного кольору. У кімнаті зали на столі виявлено ніж молочного кольору з пластиковою рукояткою довжиною 16 см, у кармані курточки, що знаходилася на металевій вішалці виявлено ножове металеве лезо. У спальній кімнаті при огляді тумбочки коричневого кольору з книжками виявлено розкладний металевий ніж з металевою рукояткою. Виявлені під час огляду речі та об`єкти вилучені та поміщені до картонної коробки, речовина бурого кольору до паперового конверту з порівняльними тампонами (т. 2 а.с.33-36).

Даними протоколу огляду місця події від 20.05.2016 з фототаблицею, в ході якого оглянуто палату хірургічного відділення Охтирської ЦРЛ по вул. Сумській (Фрунзе) в м. Охтирка, де у ОСОБА_6 вилучено футболку з довгим рукавом чорного кольору на поверхні якої наявні плями бурого кольору. На задній частині даної футболки маються 10 дірок розмірами від 2 мм до 5 мм. Також виявлено та вилучено футболку синього кольору із коротким рукавом, на поверхні якої також виявлено плями бурого кольору,а також на задній частині футболки дірки такого ж розміру (т. 2 а.с. 37).

Даними протоколу огляду місця події від 20.05.2016, відповідно до якого у кімнаті хірургічного відділення Охтирської ЦРЛ по вул. Фрунзе в м. Охтирка у ОСОБА_6 вилучено футболку сірого кольору з довгим рукавом чорного кольору, на поверхні якої наявні плями бурого кольору, на задній частині даної футболки маються дірки розмірами від 2 мм до 5 мм. Також виявлено та вилучено футболку синього кольору із коричневими рукавами, на поверхні якої також виявлено плями бурого кольору, а на задній частині футболки дірки кількістю 8 штук такого ж розміру (т.2 а.с.37).

Згідно рапорту старшого слідчого СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 вилучені під час огляду місця події об`єкти та речі: речовина бурого кольору на вхідних дверях сараю; ніж металевий; речовина бурого кольору поблизу виявленого металевого ножа; дві металеві труби; светр сірого кольору зі слідами РБК; куртка темного кольору; штани темного кольору; футболка з коротким рукавом синього кольору на зберігання до камери речових доказів Охтирського ВП ГУНП в Сумській області не передавалися та їх місце знаходження невідоме, інші речі передані на зберігання до камери речових доказів (т.2 а.с.41-42, 45).

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.12.2016 у службовому кабінеті №20 Охтирського ВП з участю потерпілого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_10 , у присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно до якого ОСОБА_6 розповів про обставини вчиненого 20.05.2016 відносно нього злочину та за допомогою манекену продемонстрував механізм спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Так потерпілий зазначив, що 20.05.2016 близько 06.00 год. він справлявся по господарству та побачив ОСОБА_4 , до якого підійшов у сарай та почав запитувати навіщо той зі своєю дружиною ОСОБА_5 бризкали напередодні його дружині ОСОБА_7 в очі та чим саме. В цей час ОСОБА_4 схопив вила з коротким держаком на чотири шпиці та тичком наніс йому удар у живіт, ближче до грудної клітини. Після цього ОСОБА_4 намагався знову ударити ОСОБА_6 вилами, але той вихопив їх у нього з рук, після чого вони почали боротися та в процесі боротьби ОСОБА_6 повалив ОСОБА_4 на правий бік на тюки з соломою та почав наносити йому кулаком лівої руки удари по обличчю та голові, нанісши близько семи ударів. Коли ОСОБА_6 побачив на обличчі ОСОБА_4 кров, почав виходити із сараю та на подвір`ї побачив обвинувачену ОСОБА_5 , якій ОСОБА_4 із сараю кричав, щоб вона викликала поліцію. Вийшовши із сараю ОСОБА_6 пішов до себе у двір та коли перебував у своєму дворі, до нього підбігла ОСОБА_5 з металевою трубою довжиною близько 180 см., на що ОСОБА_6 вийшов з двору та намагався вирвати з рук останньої трубу, хватав її руками, але це зробити йому не вдалося. Потім ОСОБА_5 сказала ОСОБА_4 , який в цей час сидів біля сараю: « бери ножа та біжи сюди», в цей час ОСОБА_6 тримався за трубу, яка знаходилася у руках ОСОБА_5 , а обвинувачений ОСОБА_4 підбіг до нього з ножем - розкладний, лезо від 7 до 10 см довжиною, шириною близько 12 см - у правій руці та почав наносити удари тичком, один раз попав йому по лівому вуху, один раз по верхній лівій частині грудної клітини та один раз в ліву бокову частину під руку. ОСОБА_6 тоді припинив триматися за трубу та почав відхилятися від ножа, але в цей час ОСОБА_5 вдарила його два або три рази по голові трубою. Для самозахисту ОСОБА_6 направився до свого двору, щоб взяти трубу та коли зайшов у двір і нахилився за трубою, ОСОБА_4 наніс йому три удари ножем по спині, один ближче до правої лопатки та два трохи нижче лівої лопатки, а коли він розігнувся, ОСОБА_5 вдарила його ще кілька разів по голові, по спині та руках, після чого у нього почала йти кров з голови і він вже не міг відбиватися. В цей час ОСОБА_5 сказала, що «землі цьому вже досить» та вони вийшли з двору (т.2 а.с.83).

Даними висновку експерта № 175 від 13.06.2017 з фототаблицею, відповідно до якого на передній поверхні фуфайки, яка належить ОСОБА_6 , 1963 року народження, виявлено одне колото-різане пошкодження, на задній поверхні лівого рукава два колото-різаних пошкодження, на спинці чотири колото-різаних пошкодження. Пошкодження утворилися, ймовірно, від колючо-ріжучої дії одної плоскої клинкової зброї типу клинка ножа, що має відносно гостре лезо, яке відобразилось у краях пошкоджень. Ознаки дії обуха та леза в кінцях пошкоджень малоінформативні. Виявлені ознаки недостатньо повно відображають групові особливості травмую чого знаряддя і для ідентифікації знаряддя не придатні (т. 2 а.с. 215-221).

Довідкою комунального закладу «Охтирська центральна районна лікарня» від 20.05.2016 № 3924, виданої ОСОБА_6 про те, що він відвідав приймальне відділення та йому встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множинні забійні рани потиличної, тім`яної ділянок зліва, множинні колоті рани задньої поверхні грудної клітини справа. Посттравматичний пневморана зліва. Закрита травма грудної клітини зліва 5 ран з нерівними краями кровоточить (від 3,0х1,0х1,0 до 6,0х2,0х2,0) по задній поверхні грудної клітки справа, лівого плечового суглобу, лівої кисті в ділянці яремної вирізки. Множинно колоті рани (розміром 0,8х0,3х1,0) (т. 2 а.с. 224).

Даними висновку експерта № 350 від 01.08.2016, відповідно до якого у ОСОБА_6 згідно огляду хірурга від 20.05.2016 виявлені наступні тілесні ушкодження: А) п`ять забійних ран в тім`яній, потиличній та скроневій ділянках зліва. Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок ударної дії тупих твердих предметів, про що свідчить стан їх країв (краї нерівні). Б) Чотири колоті рани по задній поверхні грудної клітки розміром 0,8х0,3х1,0см. дві рани лівого плечового суглобу та лівої кисті 0,8х0,2х0,3см. В) колота рана в ділянці яремної вирізки зліва розміром 0,8х0,3х4,0см, проникає в ліву плевральну порожнину, ушкодження легені, пневмоторакс. Враховуючи перевагу довжини ран над шириною, слід вважати, що рани мають не колотий, а колото-різаний характер. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку не підтверджується об`єктивними відомостями і згідно пункту 4.6 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень при оцінці ступеня тяжкості не враховується. Тілесні ушкодження, перераховані в пунктах 1А) та 1Б), по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження, перераховані в пункті 1В), за ознакою небезпеки для життя кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. Враховуючи кількість тілесних ушкоджень, кількість травматичних (фізичних) дій, від яких утворилися дані тілесні ушкодження, становить не менше дванадцяти. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в період часу вказаний в постанові, що підтверджується даними медичної документації (т. 2 а.с. 226-227).

Даними висновку експерта № 164 від 27.04.2017, відповідно до якого в хірургічному відділенні Охтирської ЦРЛ відомо, що ОСОБА_6 встановлений діагноз : проникаюча в ліву плевральну порожнину колота рана грудної клітини зліва з пошкодженням легені. Лівобічний пневмоторакс. ЗЧМТ: струс головного мозку. Множинні колоті рани грудної клітини, лівого плеча, лівої кисті, реберної дуги зліва. Множинні забійні рани потиличної, тім`яної та скроневої ділянок зліва. Давність нанесення ушкоджень може відповідати дати, зазначеній у постанові, про що свідчать дані медичної документації. Діагноз: ЗЧМТ: струс головного мозку встановлений на основі суб`єктивних скарг і не підтверджений об`єктивними даними. Згідно з п. 4.06. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» даний діагноз при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень не враховується. Тілесні ушкодження у вигляді множинних колотих ран грудної клітини, лівого плеча, лівої кисті, реберної дуги зліва, множинних забійних ран потиличної, тім`яної та скроневої ділянок зліва згідно з п. 2.3.1 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесне ушкодження у вигляді проникаючої в ліву плевральну порожнину колотої рани грудної клітини зліва з пошкодженням легені, лівобічного пневмоторакса, небезпечні для життя і за цією ознакою згідно з п. 2.1.1. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження згідно медичної документації могли бути отримані не менше ніж від дванадцяти фізичних дій. Дані ушкодження утворились від дії гострого предмета, про що свідчить характер ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження могли утворитись як від одного знаряддя (предметів), так і від декількох. Не виключена можливість отримання тілесних ушкоджень у вигляді колотих ран виникнути від падіння на дерев`яну дошку з вбитими цвяхами. Взаємне розташування нападаючого та потерпілої особи могло бути будь-яким, визначити в якому положенні перебував ОСОБА_6 в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень не представляється за можливе у зв`язку з відсутністю для цього об`єктивних даних (т. 2 а.с. 229-230).

Даними висновку експерта № 165 від 27.04.2017, відповідно до якого механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 може відповідати механізму, показаному ним під час проведення слідчого експерименту (т. 2 а.с. 232).

Даними висновку експерта (експертизи за матеріалами справи) № 113/2017 від 22.02.2018, відповідно до якого згідно даних ксерокопії медичної карти стаціонарного хворого Охтирської ЦРЛ при знаходженні у хірургічному відділенні Охтирської ЦРЛ з 20.05. по 01.06.2016, у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження: 5 ран тім`яної, скроневої та потиличної ділянок зліва, проникаюче поранення грудної клітки в лівій надключичній ділянці, 4 рани спини, рана ділянки лівого надпліччя та лівого передпліччя. При проведенні судово-медичних експертиз, судово-медичним експертами огляд ОСОБА_6 не проводився. Рана лівої надключичної ділянки, яка проникає у плевральну порожнину з пошкодженням легені кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Рани голови кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Рани задньої поверхні грудної клітки лівого надпліччя та лівого передпліччя кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку» лікарем невропатологом виставлений на підставі суб`єктивних даних, і згідно п. 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МРЗ України №6 від 17.01.1995, не враховується в оцінку ступеня тяжкості. Враховуючи описання стану ран, клінічних даних, тілесні ушкодження у потерпілого спричинені незадовго до поступлення в лікувальний заклад. Конкретизувати давність за наданою документацією, неможливо. Тілесні ушкодження у медичній документації описані не в повному обсязі (не вказано стан країв та кінців), що не дає можливості конкретизувати травмуючий предмет. Враховуючи описання тілесних ушкоджень, вказані розміри, дані медико-криміналістичного дослідження фуфайки потерпілого, тілесні ушкодження грудної клітки та лівого плеча спричинені дією гострого предмета, який, більш ймовірно, володіє колюче-ріжучими властивостями. Вказані як «забійні» рани голови, з врахуванням їх розмірів, більше вказують на дію тупого предмета з обмеженою поверхнею, якими можуть бути і металева труба. Загалом частина тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 могла утворитися за обставин, які він вказав під час допитів та при проведенні слідчого експерименту. У протоколі проведення слідчого експерименту від 13.12.2016 відсутні дані про демонстрацію потерпілим нанесення йому тілесних ушкоджень (місце прикладення травмуючої сили, кількість ударів, тощо), що не дає можливості встановити відповідність механізму нанесення тілесних ушкоджень, вказаних потерпілим, механізму утворення виявлених у нього тілесних ушкоджень. Частина тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 могла утворитися за обставин, які він вказав під час опитування 21.05.2016. А саме: при нанесенні ударів ОСОБА_5 металевою трубою по голові могли бути спричинені рани голови. Поранення спини, грудної клітки надключичній ділянці зліва та лівого плеча могли утворитися при нанесенні ударів гострим предметом, однак дані ушкодження є більш характері для дії гострого предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями, яким не являється шило. При медико-криміналістичному дослідженні пошкоджень фуфайки потерпілого, виявлені морфологічні ознаки, характерні для колючо-ріжучої дії плоскої клинкової зброї типу ножа. Під час опитування 20.07.2016 ОСОБА_13 нанесення ударів ОСОБА_6 ножем чи шилом заперечує. На нанесення тілесних ушкоджень в ділянку волосистої частини голови не вказує. Рани грудної клітки не могли утворитися при вказаному нанесенні ним ударів кулаком по обличчю та тулубу ОСОБА_6 . Різностороння локалізація та характер ран грудної клітки, плеча виключає можливості їх спричинення при падінні на дерев`яну опору у яку забиті цвяхи. Під час опитування 20.07.2016 ОСОБА_5 нанесення ударів ОСОБА_6 ножем чи шилом заперечує. На нанесення тілесних ушкоджень в ділянку волосистої частини голови не вказує. Внаслідок ударів ОСОБА_13 кулаком по обличчю, тулубу не могли утворитися виявлені у потерпілого ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Розміри рани лівої надключичної ділянки, проникнення в плевральну порожнину із пошкодженням тканини лівої легені, з врахуванням даних медико- криміналістичного дослідження пошкоджень фуфайки потерпілого, більш ймовірно утворилася внаслідок дії колюче-ріжучого предмета, яким може бути ніж.

При медико-криміналістичній експертизі наданої однієї фуфайки (футболки) ОСОБА_6 виявлено наступні пошкодження 4 в ділянці спини (1 зліва, 2 справа і 1 посередині); 2 пошкодження задньої поверхні лівого рукава у верхній частині (утворилися внаслідок одноразової дії травмуючого предмета); передньої поверхні у верхній частині зліва (1). Дані пошкодження утворилися, ймовірно, від колючо-ріжучої дії одної плоскої клинкової зброї типу клинка ножа, що має відносно гостре лезо, яке відобразилось у краях пошкоджень. Виявлені ознаки недостатньо повно відображають групові особливості травмуючого знаряддя і для ідентифікації знаряддя не придатні, що не дає можливості конкретизувати травмуючий предмет. У загальному, локалізація пошкоджень футболки може відповідати локалізації тілесних ушкоджень на тілі потерпілого (передня верхня частина грудної клітки зліва, ділянка грудної клітки ззаду, ділянка лівого плеча). Повна відповідність (співпадіння) можливо тільки у випадку тугого облягання тіла одежею і нерухомого стану потерпілого в момент спричинення тілесних ушкоджень. Згідно даних ксерокопії медичної карти стаціонарного хворого Охтирської ЦРЛ при знаходженні у хірургічному відділенні Охтирської ЦРЛ з 20.05. по 01.06.2016 року, у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження, які спричинені дією гострого предмета, що володіє, більш ймовірно, колюче-ріжучими властивостями:одне проникаюче поранення грудної клітки в лівій надключичній ділянці, чотири рани спини, одна рана ділянки лівого надпліччя та одна рана лівого передпліччя. Локалізація тілесних ушкоджень в ділянці голови (тім`яна, потилична, скронева) зліва може вказувати на не менш як п`ятиразове прикладення травмуючої сили в дані ділянки. (т.3 а.с. 28-40).

Даними висновку експерта № 286 від 24.05.2016, відповідно до якого при експертизі ОСОБА_7 об`єктивних ознак тілесних ушкоджень не виявлено. В приймальному відділенні Охтирської ЦРЛ та лікарем окулістом ОСОБА_7 встановлений діагноз: хімічний опік кон`юктиви І ст. субкон`юнктивальний крововилив обох очей. Дані ушкодження утворились від дії невідомої хімічної речовини, про що свідчить характер ушкоджень. Указані ушкодження згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження могли бути отримані не менше ніж від однієї фізичної дії. Давність нанесення ушкоджень може відповідати даті, зазначеній у постанові, про що свідчить дані медичної документації (т. 2 а.с. 234).

Даними амбулаторної картки ОСОБА_7 (ксерокопії, наданої на запит за підписом головного лікаря Охтирської ЦРЛ) та довідкою Комунального закладу «Охтирська центральна районна лікарня» Охтирської міської ради від 31.05.2017 № 1553/3-1, відповідно до яких потерпіла зверталася до приймального відділення Охтирської ЦРЛ 19.05.2016, повідомивши, що сусід брискнув балончиком та їй встановлено діагноз субкон`юктивальні крововиливи обох очей, рекомендовано амбулаторне лікування (т. 2 а.с. 235-250, т.3 а.с. 1).

Даними висновку експерта (експертизи по за матеріалами справи) № 114/2017 від 26.02.2018, відповідно до якого при огляді лікарем терапевтом приймального відділення Охтирської ЦРЛ 19.05.2016 у ОСОБА_7 виявлено субкон`юнктивальний крововилив обох очей. Лікарем окулістом 23.05 виявлено гіперемію (почервоніння) кон`юнктиви обох очей, встановлено діагноз «підгострий кон`юнктивіт; хімічний опік кон`юнктиви І ст.». При огляді судово-медичним експертом 24.05.2016 у потерпілої ОСОБА_7 видимих тілесних ушкоджень не виявлено. Описання стану слизової обох очей лікарем окулістом 23.05., з врахуванням відсутності тілесних ушкоджень при огляді судово-медичним експертом 24.05.2016, не відповідає встановленому лікарем терапевтом 19.05.2016 субкон`юнктивальному крововиливу. Крововилив в слизову оболонку очей не може розсмоктатися (зникнути) за 4-6 діб. Враховуючи скарги, вказані обставини, характер слизової обох очей в динаміці 19.05.2016 (виражене почервоніння, яке лікарем розцінено як крововилив) та 23.05. («кон`юнктива нижнього склепіння помірно набрякла, гіперемована»), не можна виключити можливості спричинення кон`юнктивіту внаслідок дії хімічної речовини (вмісту балончика) при розприскуванні аерозолю 19.05.2016. Об`єктивних даних для конкретизації причини розвитку підгострого кон`юнктивіту за наданою документацією немає (т. 3 а.с. 43-46).

Даними протоколу огляду речей та документів від 02.03.2018 з DVD-R диском, відповідно до якого оглянуті надані потерпілої ОСОБА_7 в електронному вигляді фото-відеодокументи у вигляді електронних файлів формату «FastStone JPG File (.JPG)» у кількості 48 шт. DSCN2601 DSCN2602 DSCN2603 DSCN2604 DSCN2605 DSCN2606 DSCN2607 DSCN2608 DSCN2609 DSCN2610 DSCN2611 DSCN2612 DSCN2613 DSCN2614 DSCN2615 DSCN2616 DSCN2617 DSCN2618 DSCN2619 DSCN2620 DSCN2621 DSCN2622 DSCN2623 DSCN2624 DSCN2625 DSCN2628 DSCN2630 DSCN2631 DSCN2632 DSCN2633 DSCN2634 DSCN2635 DSCN2636 DSCN2637 DSCN2638 DSCN2639 DSCN2640 DSCN2641 DSCN2642 DSCN2643 DSCN2644 DSCN2645 DSCN2646 DSCN2647 DSCN2648 DSCN2649 DSCN2650 DSCN2650, на яких зафіксовано повідомлення потерпілої ОСОБА_7 про тілесні ушкодження, отримані її чоловіком ОСОБА_6 . 20.05.2016 внаслідок дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 , а також відеофайл DSCN2599, на якому міститься відеозапис перебування потерпілого ОСОБА_6 20.05.2016 в приміщенні приймального відділення Охтирської ЦРЛ, де зафіксовано тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_6 20.05.2016 внаслідок дій ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 (т. 3 а.с. 55-56).

Переглянутим у судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_6 , проведеного 29.03.2018 за адресою: АДРЕСА_2 , на якому зафіксовано як ОСОБА_6 розповів та на місці показав про обставини спричинення йому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тілесних ушкоджень 20.05.2016. Так ОСОБА_6 підтвердив, що 20.05.2016 о 6 годині ранку він вийшов справлятися по господарству та побачив, що ОСОБА_4 також йде справлятися по господарству, тому він підійшов до сараю останнього і, стоячи на порозі, запитав чим і навіщо той бризкав в очі його дружині ОСОБА_7 19.05.2016, на що ОСОБА_4 , не відповідаючи, схопив вила і наніс ними удар ОСОБА_6 у ліву частину живота та зацепив ліву руку, якою той намагався захиститися. Після цього ОСОБА_4 замахнувся вдруге вилами на ОСОБА_6 , але той вибив їх з рук обвинуваченого і між ними відбулася бійка у сараї, під час якої ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 близько п`яти ударів по обличчю і коли побачив на обличчі кров, то вийшов із сараю і направився до себе додому та в цей час побачив ОСОБА_5 , яка вийшла у свій двір. ОСОБА_4 крикнув ОСОБА_5 , щоб та викликала поліцію. Коли ОСОБА_6 вже був біля своєї хвіртки побачив, що ОСОБА_5 біжить до нього з трубою, тоді він повернувся назад і на дорозі, що між його хвірткою і сарайними приміщеннями, навпроти хвіртки, намагався вирвати трубу з рук ОСОБА_5 та в цей час остання сказала ОСОБА_4 , щоб той брав ніж і йшов до них. Коли потерпілий побачив як до нього йде ОСОБА_4 , він покинув трубу і розвернувся тілом до ОСОБА_4 , який вдарив його ножем у ліву частину грудей, а в цей час ОСОБА_5 вдарила ззаду його трубою по голові. Потім ОСОБА_4 знову наніс йому удар ножем у ліву частину шиї, який потерпілий відбив рукою, а ОСОБА_5 ще раз вдарила його трубою по голові ззаду. ОСОБА_6 розвернувся до ОСОБА_5 обличчям та спиною до ОСОБА_4 та в цей час останній наніс йому два удари ножем у праву нижню частину спини та один у ліву нижню частину спини (вище пояса), тоді потерпілий знову повернувся обличчям до ОСОБА_4 , який продовжив замахуватися на нього ножем, але потерпілий руками відбився від ударів, а ОСОБА_5 в цей час знову ударила його по голові трубою, від чого у нього запаморочилося у голові і, щоб захиститися від подальших ударів, потерпілий направився до себе у двір, де за парканом у нього лежав кусок труби близько 80 см, він нахилився щоб його взяти, але в цей час ОСОБА_4 наніс йому ножові удари: один у ліву частину плеча, один в область лівого вуха і два удари в район правої лопатки, після цього він розігнувся і в цей час його знову вдарила ОСОБА_5 по голові. Він намагався захиститися трубою від ударів ОСОБА_5 та вона ударила його трубою по руках і вибила з його рук трубу, після цього ще раз вдарила по голові трубою, від цього у потерпілого знову запаморочилося у голові і він відчув, що йому важко стає дихати, тоді ОСОБА_5 сказала, що «цьому землі вже досить» і вони покинули двір. А він по сходинках почав підійматися у будинок, відчуваючи при цьому задишку і важкість. Після розповіді про обставини подій, що мали місце 20.05.2016, ОСОБА_6 , у присутності понятих і спеціаліста, на статисті продемонстрував механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.3 а.с.57-60, 65).

Переглянутим у судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_7 , проведеного 29.03.2018 за адресою: АДРЕСА_2 , на якому зафіксовано як ОСОБА_7 розповіла та на місці показала про обставини спричинення їй ОСОБА_4 тілесних ушкоджень 19.05.2016. Так ОСОБА_7 пояснила, що 19.05.2016 побачила, що Скляри встановлюють паркан із сітки під її вікнами, вона вийшла до них і попросила прибрати цей паркан далі від її вікон, в цей час ОСОБА_5 стояла під її вікном, а ОСОБА_4 за нею та праворуч від них їх син, коли ОСОБА_7 підійшла, ОСОБА_5 почала її проганяти та відштовхувати, в цей час ОСОБА_4 , знаходячись за спиною ОСОБА_5 , дістав з кармана балончик срібного кольору і на відстані 20 м пирснув потерпілій у обличчя три рази, від цього потерпіла одразу відчула печіння в очах, почала задихатися і пішла, після цього відчула спазм у руках, задуху і зателефонувала до швидкої. Після розповіді про обставини подій, що мали місце 19.05.2016, ОСОБА_7 , у присутності понятих і спеціаліста, продемонстрував механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (т.3 а.с.61-65).

Даними висновку експерта (експертизи за матеріалами справи) № 44/2018 від 03.08.2018, відповідно до якого згідно ксерокопії медичної карти стаціонарного хворого Охтирської ЦРЛ (викладені в протокольній частині висновку експерта №113/2017), при знаходженні у хірургічному відділенні Охтирської ЦРЛ з 20.05. по 01.06.2016, у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження: «у тім`яній, потиличній та скроневій ділянках зліва 5 ран з нерівними краями розміром від 5,0x2,0x2,0 см до 3,0x1,0x1,0 см, кровоточать. По задній поверхні грудної клітини 4 колоті рани розміром 0,8x0,3x1,0 см. В ділянці яремної вирізки зліва колота рана 0,8x0,3x4,0 см, проникає в ліву плевральну порожнину. В ділянці лівого плечового суглобу та лівої кисті 2 рани 0,8x0,2x0,3 см.». При медико-криміналістичній експертизі фуфайки (футболки) ОСОБА_6 виявлено наступні пошкодження: 4 в ділянці спини (1 зліва і 1 справа у верхній частині та 1 справа і 1 посередині в середній частині); 2 пошкодження задньої поверхні лівого рукава у верхній частині (утворилися внаслідок одноразової дії травмуючого предмета); передньої поверхні у верхній частині зліва. Частина тілесних ушкоджень, з врахуванням локалізації пошкоджень на футболці, могла утворитися за обставин, продемонстрованих потерпілим ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту 29.03.2018. А саме: при нанесенні ударів металевою трубою по голові зліва могли бути спричинені рани тім`яної, скроневої та потиличній ділянок зліва. При нанесенні першого удару ОСОБА_14 «ножем» у переднє - верхню частину грудної клітки зліва могло бути спричинене проникаюче поранення передньої поверхні грудної клітки зліва. При нанесенні удару по задній поверхні лівого плеча могла утворитися рана лівого плечового суглобу. При нанесенні ударів гострим предметом в задню поверхню тулуба, могли утворитися 2 рани задньої поверхні грудної клітки справа та зліва, однак потерпілий продемонстрував нанесення ударів нижче грудної клітки - у поперекові ділянки (при дослідженні футболки виявлено 2 пошкодження у верхній частині спини та 2 у середній). Нанесення продемонстрованих ударів по спині, при знаходженні потерпілого в зігнутому положенні, могло спричинити 2 рани верхньої половини задньої поверхні грудної клітки. Наявність тілесних ушкоджень лівого вуха, які б могли утворитися при нанесення удару ножем зверху вниз в ділянку лівого вуха, та ушкоджень лівої половини черевної стінки внаслідок удару вилами, продемонстрованих потерпілим під час слідчого експерименту 29.03.18, в медичній документації відсутні, при дослідженні футболки пошкоджень нижньої передньої частини не виявлено. Також відсутні об`єктивні дані за наявність тілесних ушкоджень в ділянці пальців, які б могли утворитися при ударі по них трубою. Так як в медичній документації не деталізовано локалізацію тілесних ушкоджень, а огляд потерпілого не проводився, не можливо більш достовірно встановити відповідність механізму спричинення тілесних ушкоджень, механізму, продемонстрованому ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту 29.03.2018. Локалізація пошкоджень футболки може не співпадати з локалізацією тілесних ушкоджень, так як в процесі рухів, одежа зміщується. У медичній документації вказано на наявність колотої рани лівої кисті, проте не деталізовано поверхню - долонна чи тильна. Проте, це не виключає можливості спричинення даної рани зубцем вил, за обставин продемонстрованих потерпілим. Будь яких тілесних ушкоджень в ділянці живота зліва, а також пошкоджень на футболці, які б могли утворитися при нанесенні продемонстрованому ударі вилами, відсутні (т.3 а.с. 68-76).

Переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, доданим до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.03.2020 за адресою: АДРЕСА_2 з участю обвинуваченого ОСОБА_4 , з якого вбачається, як обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_15 та понятих зазначив про часткове визнання своєї винуватості та розповів про обставини події, що мали місце 20.05.2016, та про механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, а саме, що того дня о 6 годині ранку він прийшов до сараю управлятися по господарству, через деякий час до нього у сарай зайшов ОСОБА_6 з погрозою його вбити та почав наносити йому удари кулаком з кастетом у по голові, зокрема, у лівий висок. З метою самозахисту обвинувачений з усією силою втиснув ОСОБА_6 у стіну, а саме у стовпчик, що підпирав стелю, із забитими у нього безліччю цвяхів та штирів, після чого вони з ОСОБА_6 почали битися кулаками, наносячи один одному удари по різним частинам тіла, в результаті чого ОСОБА_6 розсік йому брів, звідки пішла кров. Потім вони впали на землю і продовжили боротися, ОСОБА_6 сів зверху на ОСОБА_4 і продовжив наносити йому удари кулаками по обличчю, нанісши близько п`яти ударів, в цей момент стовпчик із цвяхами впав на ліве плече ОСОБА_6 , але той його відкинув і ще з більшим натиском почав завдавати ударів, після чого своєю лівою рукою прижав ліву руку ОСОБА_4 до горла останнього і навалився усім тілом, так що обвинувачений почав задихатися та намагаючись скинути потерпілого з себе, знайшов на землі залізний предмет, схожий на гвіздок, і щоб ослабити натиск почав наносити потерпілому удари цим залізним предметом по спині, нанісши у ліву частину спини близько п`яти ударів, але ОСОБА_6 це не зупиняло, а навпаки, він ще з більшою силою почав давити його і ОСОБА_4 тоді вдарив потерпілого цим залізним предметом близько трьох разів у ліве плече. Після цього ОСОБА_6 вскочив на ноги і почав наносити ОСОБА_4 по тілу удари ногами, близько шести ударів. В цей час почувся голос дружини ОСОБА_5 і ОСОБА_6 припинив наносити удари і вийшов із сараю, а ОСОБА_4 злякавшись дій потерпілого відносно своєї дружини крикнув останній, щоб та викликала поліцію і що у потерпілого кастет. Коли він вийшов із сараю, то побачив як його дружина ОСОБА_5 махає трубою намагаючись відігнати ОСОБА_6 від сараю та кілька разів попала трубою по плечах та по голові ОСОБА_6 , який штовхнув ОСОБА_5 на землю і почав бити ОСОБА_5 ногами по ногах останньої, після чого кулаком правої руки завдав їй удар у голову. Після цього ОСОБА_4 вийшов із сараю і щоб захистити дружину наніс потерпілому три удари кулаками по голові, а ОСОБА_5 почала відганяти потерпілого до його хвіртки. Коли вони усі наблизилися до хвіртки ОСОБА_6 , останній не заходив у двір, а продовжив провокувати дружину, смикаючи її за волосся, взяв у себе у дворі трубу і почав відмахуватися, тоді ОСОБА_5 , а за нею і ОСОБА_4 зайшли у двір ОСОБА_6 та ОСОБА_4 наніс потерпілому два удари кулаком по лівому вуху, а ОСОБА_5 ще три рази вдарила потерпілого по голові трубою. Під час слідчого експерименту ОСОБА_4 висловив думку, що не міг завдати ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, а лише легкі тілесні ушкодження (т.3 а.с.116-120).

Переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, доданим до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.03.2020 за адресою: АДРЕСА_2 з участю з участю обвинуваченої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_15 , з якого вбачається як остання розповіла про події, які відбулися 20.05.2016 та про механізм спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, зазначивши, що рано вранці її чоловік ОСОБА_4 пішов справлятися по господарству, а вона готувала сніданок і почула гавкіт собаки, тому вирішила вийти подивитися на двір та то побачила, що у їх сараї стоїть ОСОБА_6 та б`є її чоловіка ОСОБА_4 , хоча чоловіка вона в той час не бачила, але чула як він говорив викликати поліцію. ОСОБА_5 взяла метрову однодюймову металеву трубу, яка лежала у них у дворі, та направилася до сараю розмахуючи нею, щоб відігнати ОСОБА_6 від чоловіка і від сараю. В цей час ОСОБА_6 вийшов із сараю та вона нанесла останньому 2-3 удари трубою по правому плечу і по голові, ОСОБА_6 почав трубу висмикувати, а тоді штовхнув її цією трубою і попав їй по нозі, від чого вона впала на коліна. В цей час із сараю вийшов ОСОБА_4 і вдарив потерпілого по обличчю кулаком. Потім ОСОБА_5 піднялася та почала відганяти ОСОБА_6 до його двору, при цьому слідуючи за ним разом зі ОСОБА_4 . Коли потерпілий зайшов до двору, то також взяв трубу та почав зі ОСОБА_5 обмінюватися ударами за допомогою труб, які були у них у руках. Таким чином, ОСОБА_5 нанесла ОСОБА_6 ще близько 2-х ударів трубою по голові. При цьому вказала, що наносила удари потерпілому з метою самозахисту (т. 3 а.с. 118-120).

Даними висновку експерта № 112 від 08.04.2020, відповідно до якого локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 відповідає нанесенню ударів, на які вказує ОСОБА_4 . Однак, враховуючи дані медико-криміналістичного дослідження одягу, дані тілесні ушкодження не могли утворитися від дії цвяха чи прутка, оскільки вони володіють колючими властивостями, а при дослідженні одягу пошкодження утворилися від колюче-ріжучої дії. Будь-яких об`єктивних даних за наявності тілесних ушкоджень в ділянці обличчя не виявлено. Локалізація тілесних ушкоджень в ділянці плеча зліва, спини відповідає локалізації, вказаних під час проведення слідчого експерименту. Однак, цвях і пруток є предметами, які мають колючі властивості, а при медико-криміналістичному дослідженні одягу ушкодження утворились від колюче-ріжучої дії. Детально вказати відповідність не представляється можливим, оскільки не проводилось дослідження предметів, якими було нанесено тілесні ушкодження (т. 3 а.с. 122).

Даними висновку експерта № 111 від 08.04.2020, відповідно до якого з урахуванням даних медико-криміналістичного дослідження, комісійної судово-медичної експертизи частина тілесних ушкоджень могла утворитись у ОСОБА_6 за механізмом, який продемонструвала ОСОБА_5 (25.03.2020), а саме рани голови могли утворитися при нанесенні удару металевою трубою. Однак, не відповідає спричинення тілесних ушкоджень в ділянці правого плеча, так як при медико- криміналістичній експертизі (на одязі) пошкодження могло бути спричинено від дії колюче-ріжучого предмету, яким не являється металева труба (т.3 а.с. 124).

Відповідно до довідки Комунального закладу «Охтирська центральна районна лікарня» від 20.05.2016 № 3925, ОСОБА_4 відвідав приймальне відділення з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку. Забійна рана лобно-вісочної області (розміри 1,0х2,5; глибиною 0,5). Підшкірна гематома теменно-вісочної області. Підшкірна гематома правого ока, садна лоба, носа, переносиці. Госпіталізований до неврологічного відділення (т.3 а.с. 2)

Відповідно до висновку експерта № 166 від 18.04.2017, в хірургічному відділенні Охтирської ЦРЛ ОСОБА_4 встановлений діагноз: ЗЧМТ: струс головного мозку. Забійна рана лобно-скроневої області зліва. Садна обличчя. Підшкірна гематома повік правого ока. Давність нанесення ушкоджень може відповідати даті, зазначеній у постанові, що свідчить дані медичної документації. Указані ушкодження згідно з п. 2.3.1 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вищевказані тілесні ушкодження могли бути отримані не менше ніж від п`яти фізичних дій. Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень. При токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_4 за № 113 від 20.05.2016 виявлено етиловий спирт в концентрації 0,03%. Така концентрація етилового спирту в крові вказує про відсутність впливу алкоголю (т. 3 а.с. 4-5).

Згідно висновку експерта (експертизи по за матеріалами справи) № 115/2017 від 27.02.2018, відповідно до якого згідно даних ксерокопії медичної карти стаціонарного хворого №4821 Охтирскьої ЦРЛ під час перебування у неврологічному відділенні з 20.05. по 30.05.2016 у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження: підшкірні гематоми повік правого ока та лівої скроневої ділянки; забійна рана лобно-скроневої області зліва; садна чола та обличчя (кількість не вказана). Лікарем невропатологом встановлено закриту черепно-мозкову травму: струс головного мозку. Підшкірні гематоми, рана лобно-скроенвої ділянки кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Садна чола та обличчя - легкі тілесні ушкодження. Діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку» лікарем невропатологом виставлений на підставі суб`єктивних даних, і згідно п. 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МРЗ України №6 17.01.1995, не враховується в оцінку ступеня тяжкості. У медичній документації не вказано стадію загоєння ран, саден, забарвлення гематом, відповідно, неможливо точно вказати давність їх спричинення. Враховуючи те, що лікарями дана травма розцінена як гостра, проведено ПХО рани, не можна виключити можливості отримання тілесних ушкоджень незадовго до поступлення в лікувальний заклад. Вказані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупих предметів по механізму удару, тиснення, ковзання-тертя. В тілесних ушкодженнях не відобразилися конструктивні ідентифікуючі властивості травмуючих предметів (предмета), що не дає можливості їх (його) конкретизувати. Загалом тілесні ушкодження мають характерні особливості для дії тупих предметів, якими можуть бути кулак, носок ступні, тощо. Об`єктивних ознак, які б вказували на нанесення ударів кастетом, комісією не виявлено. Тілесні ушкодження голови могли утворитися за обставин, вказаних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час їх опитування 21.05.2016 та 20.07.2016, а саме - при нанесенні йому ударів ОСОБА_16 тупими предметами (ногами, кулаками) по голові (т. 3 а.с. 49-54).

Згідно з протоколом пред`явлення речей для впізнання від 04.04.2020, вбачається, що під час проведення зазначеної процесуальної дії у присутності понятих, ОСОБА_6 , серед пред`явлених йому на впізнання ножів, не впізнав жодного ножа, схожого за зовнішнім виглядом на ніж, яким йому ОСОБА_4 міг спричинити тілесні ушкодження (т.2 а.с.84-88).

Відповідно до висновку експерта № 852 від 25.07.2016, кров ОСОБА_4 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Він є видільником / групового антигену Н, що встановлено дослідженням зразка його слини (т.2 а.с. 165-166).

Згідно з висновком експерта № 853 від 25.07.2016, кров ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Вона є видільником / групового антигену Н, що встановлено дослідженням зразка її слини (т.2 а.с. 169-170).

Згідно з висновком експерта № 854 від 25.07.2016, кров ОСОБА_6 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Він є видільником / групового антигену Н, що встановлено дослідженням зразка його слини (т.2 а.с. 173-174).

Відповідно до висновку експерта № 855 від 28.07.2016, кров потерпілого ОСОБА_6 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В; кров ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В; кров ОСОБА_4 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. В об. №№ 1,2 на футболці чорного кольору, вилученій під час огляду місця події та наданій на дослідження, знайдено кров людини, виявлено антиген Н ізосерологічної системи крові АВО. В об. № 3 на цій же футболці знайдено кров людини, виявлено антиген Н та із гемаглютиніни анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВО. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові на речовому доказі та групову характеристику крові осіб, які проходять у справі, можна сказати, що походження крові в слідах, виявлених на футболці чорного кольору, можливе від особи (осіб) з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, в тому числі як від потерпілого ОСОБА_6 , так і від громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.2 а.с. 177-179).

Згідно з висновком експерта № 856 від 28.07.2016, кров потерпілого ОСОБА_6 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В; кров ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В; кров ОСОБА_4 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. В об. № 1 на футболці сіро-синього кольору, вилученій під час огляду місця події та наданій на дослідження, знайдено кров людини, виявлено антиген Н ізосерологічної системи крові АВО. В об. № 2 на цій же футболці знайдено кров людини, виявлено антиген Н та із гемаглютиніни анти-А та анти-В ізосерологічної системи крові АВО. Зважаючи на одержані результати серологічного дослідження слідів крові на речовому доказі та групову характеристику крові осіб, які проходять у справі, можна сказати, що походження крові в слідах, виявлених на футболці сіро-синього кольору, можливе від особи (осіб) з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, в тому числі як від потерпілого ОСОБА_6 , так і від громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.2 а.с. 182-184).

Судом також встановлено та підтверджено сторонами, що тривалий час між родинами ОСОБА_8 та ОСОБА_17 існують неприязні стосунки та триваючі конфлікти, що підтверджується оглянутими судом відеодисками, наданими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , копією рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.03.2015 по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , Сонячненська сільська рада, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , про відшкодування збитків, моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії, рішенням Апеляційного суду Сумської області від 26.06.2015, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.09.2015, актом встановлення і узгодження меж присадибних земельних ділянок від 26.05.2014, висновком інспектора Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області від 21.04.2016, заявами від сім`ї ОСОБА_8 відносно сім`ї ОСОБА_17 , зареєстрованими Охтирським відділом поліції ГУНП в Сумській області в журналі єдиного обліку від 03.05.2014; 29.03.2014; 01.04.2014; 07.04.2014; 02.11.2014; 12.11.2014;18.11.2014; 24.10.2015;03.05.2014; 02.11.2014; заявами від сім`ї ОСОБА_17 відносно сім`ї ОСОБА_8 , зареєстрованими Охтирським відділом поліції ГУНП в Сумській області в журналі єдиного обліку від 02.11.2014; 03.09.2015; 23.04.2016; 29.03.2014; 10.04.2015; 02.08.2013; 31.03.2014; 02.11.2014 (т. 2 а.с. 95-115, 126-138).

Також судом досліджено надані стороною обвинувачення наступні висновки експертів:

висновок експерта № 215 від 30.06.2016, з якого вбачається, що при судово-цитологічному дослідженні металевого клинка від ножа, вилученого 20.05.2016 у домоволодінні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в АДРЕСА_4 ) кров та епітеліальні клітини не знайдені, але виявлені пото-жирові накладення. При серологічному дослідженні поту в слідах на клинку (об. № 1) знайдений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Отже враховуючи отримані результати дослідження, групову належність осіб, що проходяться по кримінальному провадженню, можна прийти до висновку, що походження поту на клинку ножа можливе як від ОСОБА_6 , так і від ОСОБА_4 , чи ОСОБА_5 або при їх змішуванні у різних співвідношеннях (т.2 а.с. 187-190);

висновок експерта № 216 від 03.08.2016, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні складного металевого ножа, представленого на експертизу, на його лезі (об. № 1) руків`ї (об. № 2) кров та ядерні епітеліальні клітини не знайдені. Пото-жирові накладення на руків`ї даного ножа в об. № 2 не виявлені (т.2 а.с. 193-195);

висновок експерта № 220 від 17.08.2016, згідно з яким при судово-цитологічному дослідженні шила та предмета, схожого на гачок для в`язання (позначеним слідчим як шило) з дерев`яними ручками, вилучених 20.05.2016 у домоволодінні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , на їх металевих частинах (об. №№ 1,3) кров та епітеліальні ядерні клітини не знайдені. На ручці шила (об. № 2) та гачка (об. № 4) кров та епітеліальні ядерні клітини не знайдені, але виявлені пото-жирові накладення. При серологічному дослідженні поту в об. №№ 2,4 знайдений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Враховуючи отримані результати дослідження, групову належність осіб, що проходять по кримінальному провадженню, можна прийти до висновку, що походження поту на ручках (об. №№ 2,4) можливе від особи любої статі з групою крові групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, незалежно від категорії видільництва, в тому числі як від ОСОБА_6 , так і від ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 , або при змішуванні їх поту у різних співвідношеннях (т. 2 а.с. 198-201);

висновок експерта № 219 від 17.08.2016, з якого вбачається, що при судово-цитологічному дослідженні ножа з дерев`яним руків`ям, вилученого 20.05.2016 у домоволодінні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , на його клинку (об. № 1) кров та епітеліальні ядерні клітини не знайдені. На руків`ї даного ножа (об. № 2) кров та епітеліальні ядерні клітини не знайдені, але виявлені пото-жирові накладення. При серологічному дослідженні поту на руків`ї (об. № 2) знайдений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Враховуючи отримані результати дослідження, групову належність осіб, що проходять по кримінальному провадженню, можна прийти до висновку, що походження поту на руків`ї ножа можливе від особи любої статі з групою крові групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, незалежно від категорії видільництва, в тому числі як від ОСОБА_6 , так і від ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 , або при змішуванні їх поту у різних співвідношеннях (т. 2 а.с. 204-207);

висновок експерта № 217 від 17.08.2016, згідно з яким при судово-цитологічному дослідженні ножа з пластиковою ручкою бежевого кольору, вилученого 20.05.2016 у домоволодінні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , на його клинку (об. № 1) кров та епітеліальні ядерні клітини не знайдені. На руків`ї даного ножа (об. № 2) кров та епітеліальні ядерні клітини не знайдені, але виявлені пото-жирові накладення. При серологічному дослідженні поту на руків`ї (об. № 2) знайдений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що, враховуючи отримані результати дослідження, групову належність осіб, що проходять по кримінальному провадженню, може свідчити про походження поту від особи любої статі з групою крові групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, незалежно від категорії видільництва, в тому числі як від ОСОБА_6 , так і від ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 , або при змішуванні їх поту у різних співвідношеннях (т. 2 а.с. 210-213).

У даному випадку суд не приймає зазначені висновки експертів до уваги, оскільки вони є малоінформативними, не спростовують та не підтверджують вини обвинувачених.

Також не бере до уваги суд і висновок експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи № 15630/15631/19-61 від 27.11.2019 щодо перевірки показань потерпілої ОСОБА_7 в ході проведення досудового розслідування щодо обставин виниклого конфлікту та обставин спричинення її чоловікові ОСОБА_6 тілесних ушкоджень із використанням комп`ютерного поліграфу, оскільки чинним законодавством не передбачено такого порядку перевірки показань та використання отриманих в наслідок такої перевірки показань як доказу у розумінні вимог ст. 84 КПК України. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 01.02.2023, справа № 183/3452/19.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника обвинувачених щодо недопустимості висновків судово-медичних експертиз потерпілих, оскільки вони проводилися за копіями медичної документації, без огляду потерпілих. У даному випадку суд вважає за необхідне зауважити, що суб`єктами збирання доказів зі сторони обвинувачення є слідчий, дізнавач, прокурор, а у випадках отримання доручення в порядку частини 2 статті 41 КПК, - оперативні підрозділи.

Частиною 2 статті 93 КПК визначені способи збирання доказів стороною обвинувачення, до яких належать проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, згідно із частиною 4 статті 69 КПК, експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи.

З висновку судово-медичної експертизи № 286 від 24.05.2016 вбачається, що експертом проведено огляд потерпілої ОСОБА_7 , також експертом використовувалися дані медичної документації потерпілої, зокрема, амбулаторна картка Охтирської поліклініки. Експертиза проводилася на підставі постанови слідчого СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_22 від 24.05.2016, тобто за призначенням уповноваженої особи.

З висновку комісійної судово-медичної експертизи № 114/2017 від 22.02.2018 вбачається, що вона проведена на підставі даних матеріалів кримінального провадження№ 0000409 (висновку експерта №286, ксерокопії медичної карти амбулаторного хворого Охтирської ЦРЛ, протоколів допиту) на виконання постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області від 14.11.2017 ОСОБА_23 . При цьому в матеріалах справи наявна ксерокопія амбулаторної карти ОСОБА_7 , направлена на запит слідчого за супровідним листом головного лікаря КЗ «Охтирська ЦРЛ».

Також судом досліджено висновки судово-медичних експертиз ОСОБА_6 № 350 від 13.07.2016, № 164 від 18.04.2017, № 165 від 18.04.2017, висновки комісійних судово-медичних експертиз № 113/2017 від 22.02.2018, № 44/2018 від 31.07.2018, проведених на підставі постанов слідчих за матеріалами кримінального провадження, зокрема, і за ксерокопією медичної карти ОСОБА_6 , засвідченої у встановленому законом порядку.

Згідно з п.п. 4.1,4.4 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 №6, судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих, проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості. При проведенні судово-медичної експертизи експерт повинен використовувати оригінали медичних документів. У виняткових випадках дозволяється використання копій і виписок, за умови відображення в останніх вичерпних відомостей про ушкодження та їх клінічний перебіг. Ці документи мають бути засвідчені підписом лікаря і печаткою лікувального закладу.

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

Згідно ч.7 цієї статті висновок експерта надається в письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.

Аналізуючи дану ситуацію з точки зору дотримання процесуальної форми збирання доказів, суд вважає, що хоча експертами не було проведено безпосереднього огляду потерпілого ОСОБА_6 та експертизи не були проведені за оригіналами медичної документації потерпілих, проте, перевіряючи правильність оцінки зазначених висновків експертиз з точки зору допустимості, суд виходить з того, що висновки експертів є самостійним джерелом доказів (частина 2 статті 84 КПК), залучення експертів для проведення експертиз відбувалися на підставі постанов слідчих в порядку, передбаченому статтею 243 КПК; експерти є належними суб`єктами для проведення цього виду експертних досліджень і відповідають вимогам, що висуваються частинами 1, 2 статті 69 КПК та Законом України «Про судову експертизу»; експерти не здійснювали за власною ініціативою збирання матеріалів для проведення експертизи; проведення ними експертиз за ксерокопіями медичної документації потерпілих не призвело до істотного порушення прав та свобод людини, а також не вплинуло на достовірність отриманих висновків.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для визнання недопустимими зазначених вище висновків судово-медичних експертиз.

Крім того сторона захисту під час судового розгляду не ставила під сумнів самі результати проведення зазначених експертиз, а лише вказувала про те, що вони проведені не за оригіналами медичної документації. Водночас захист не був позбавлений процесуальної можливості за необхідності клопотати про надання доступу до оригіналів таких документів та проведення повторних чи додаткових експертиз, допиту експерта у судовому засіданні. За відсутності такого клопотання, з урахуванням ст. 22 вказаного Кодексу слід розуміти, що сторона захисту, самостійно обстоюючи свою правову позицію, не вважала за доцільне скористатися таким правом, що свідчить про свідому добровільну мовчазну відмову сторони захисту від реалізації права заявляти відповідні клопотання та автоматично не ставить під сумнів допустимість висновків експертів.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № №552/1884/20 та постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 754/14281/17.

Не є прийнятною і версія стосовно наявності у діях обвинувачених необхідної або уявної оборони, зважаючи на таке.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що кожен має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади для захисту.

Згідно зі ст. 37 КК уявною обороною визнаються дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання.

Питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним при цьому є і суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Особливістю необхідної оборони є специфіка мотиву діяння, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж.

Таким чином, для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Зазначене узгоджується з рішенням, наведеним у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 липня 2021 року (справа №663/2520/16-к, провадження № 51-1449км21).

Суд вважає, що у даному випадку визначальним у поведінці ОСОБА_4 , який наніс потерпілому ОСОБА_6 множинні ножові поранення, одне з яких призвело до спричинення тяжкого тілесного ушкодження, при цьому продовжуючи завдавати ударів потерпілому вже коли останній покинув приміщення його сараю та знаходився на території власного домогосподарства, є не відвернення нападу, а саме бажанням заподіяти шкоду потерпілому, оскільки при обстеженні обвинуваченого у нього не виявлено тілесних ушкоджень, які б свідчили про ознаки його удушення, чи то застосування потерпілим додаткових засобів у вигляді кастету. Про спрямованість умислу обвинуваченого на спричинення шкоди потерпілому свідчить, зокрема, заподіяння потерпілому ножових ударів неодноразово.

Таких самих висновків дійшов суд і щодо дій обвинуваченої ОСОБА_5 , яка, незважаючи на прохання її чоловіка обвинуваченого ОСОБА_4 щодо виклику поліції, після того як ОСОБА_24 вже вийшов з їхнього сараю почала завдавати потерпілому ударів металевою трубою по голові та продовжила це робити вже на території його домогосподарства. При цьому суд зважає і на те, що потерпілий був один, без будь-яких додаткових засобів захисту, та обвинувачені у двох, як одночасно, так і почергово, завдавали йому тілесні ушкодження застосовуючи ніж та металеву трубу, що є не співмірним способу захисту чи відверненню шкоди.

Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. У даному випадку відсутні докази які б доводили «поза розумним сумнівом», що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діяли у стані необхідної оборони.

Врахувавши всі обставини вчиненого діяння у їх сукупності, зокрема спосіб, знаряддя злочину, характер і локалізацію поранення, причини припинення злочинних дій, стосунки обвинувачених і потерпілого, які були неприязними відповідно до показань самих обвинувачених, суд дійшов обґрунтованого висновку про направленість умислу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 саме на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Також суд не знаходить підстав вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у стані уявної оборони, оскільки встановлені фактичні обставини справи та досліджені судом докази не вказують на дії зі сторони потерпілого ОСОБА_6 , які обвинувачені помилково могли розцінити як реальне суспільно небезпечне посягання.

Стосовно доводів захисника щодо недопустимості усіх доказів у даній справі у зв`язку з наявністю двох обвинувальних актіву даному кримінальному провадженні від 15.06.2020, затвердженого прокурором Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_25 та від 27.04.2020, затвердженого прокурором Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 щодо одних і тих самих подій, які вручені обвинуваченим та у зв`язку з цим наявністю підстав для закриття кримінального провадження суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Предметом цього судового розгляду є обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000409 від 20.05.2016, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 КК України та ч.1 ст. 121 КК України, а також за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, який надійшов до суду 17.06.2020 разом з реєстром матеріалів досудового розслідування, затверджений прокурором Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_25 15.06.2020 та того ж числа отриманий обвинуваченими і їх захисником ОСОБА_26 , про що маються відповідні розписки з підписом зазначених осіб.

Згідно ст. 62 Конституції України, на яку посилається захисник, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Судом встановлено, що обвинувачені на час ухвалення вироку у цій справі не судимі, отже посилання захисника про подвійне притягнення до кримінальної відповідальності обвинувачених є необґрунтованими та не ставлять під сумнів наявні у справі докази щодо їх допустимості.

Також не знайшли свого підтвердження і посилання захисника на відсутність повноважень у прокурора, на той час Охтирської місцевої прокуратури, ОСОБА_25 , у затвердженні обвинувального акту відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні.

На спростування таких аргументів стороною обвинувачення надано постанову заступника керівника Охтирської місцевої прокуратури від 10.01.2020 про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000409 від 20.05.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст. 125 КК України, відповідно до якої групу прокурорів визначено у складі прокурорів Охтирської місцевої прокуратури: ОСОБА_3 та ОСОБА_25 ; постанову заступника керівника Охтирської місцевої прокуратуру від 13.02.2020 у кримінальному провадженні № 0000106 від 12.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за якою у даному кримінальному провадженні прокурором визначеного прокурора Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та постанову прокурора Охтирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 13.02.2020 про об`єднання матеріалів досудового розслідування в одне кримінальне провадження, згідно з якою матеріали кримінальних проваджень № 0000409 та № 0000106 об`єднано в одне кримінальне провадження під № 0000409.

При цьому суд виходить з положень ч.2 ст. 37 КПК України щодо здійснення прокурором повноважень прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Надаючи правову оцінку аргументам захисника стосовно порушення прокурором вимог кримінального процесуального законодавства під час направлення до суду цього обвинувального акту в частині обвинувачення за ст. 125 КК України після закінчення строків притягнення осіб до кримінальної відповідальності, а саме у 2020 році, після подій, що мали місце у 2016 році, суд виходить з того, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49,106 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Отже строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду.

Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено обов`язок прокурора звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності як одну з форм закінчення досудового розслідування (ст. 283 КПК). І, якщо обставини, передбачені ст. 49 КК, настають під час досудового розслідування, прокурор, отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, складає клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі направляє його до суду (ст.ст. 283-288 КПК). Перед направленням такого клопотання до суду прокурор зобов`язаний ознайомити з ним потерпілого та з`ясувати його думку щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.3 ст. 285 КПК підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі, якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.

Як встановлено судом кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали місце у 2016 році, обвинувальний акт надійшов до суду у 2020 році, судом досліджені усі надані стороною обвинувачення письмові докази, здобуті під час досудового розслідування, з чого можна зробити висновок, що питання щодо звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на стадії досудового розслідування не було узгоджено сторонами, при цьому обвинувачені мали захисника, тобто не були позбавлені правового супроводу при вирішенні тих чи інших питань під час досудового розслідування. Разом з тим, під час судового розгляду справи, суд, встановивши у судовому засіданні обставини, які дають підстави звільнити обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, повідомив про це учасників справи, зокрема обвинувачених, які заперечували проти такого звільнення.

Отже надаючи правову оцінку доводам сторони захисту щодо недопустимості наявним у справі доказів суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 87 КПК Украхни недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У вирішенні питання про недопустимість доказів важливе значення має саме істотність порушення прав та свобод.

Це означає, що не усі порушення закону, допущені під час збирання доказів сторонами, є підставою для визнання доказів недопустимими.

Для вирішення питання про допустимість доказів має значення, чи порушене право особи на приватне життя, а також в якому співвідношенні перебуває з потребою забезпечення суспільних інтересів.

З огляду на зазначене судом не встановлено допущення органами досудового розслідування під час збирання доказів істотних порушень прав та свобод людини, зокрема сторін у справі, а тому не вбачає підстав для визнання недопустимими наданих стороною обвинувачення доказів.

Оцінивши досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає їх належними та допустимими, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що чинний КПК не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2020 року, справа № 728/578/19; від 20 жовтня 2021 року, справа № 759/14119/17.

Навпаки ст. 94 КПК визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як засвідчує судова практика, доказування суб`єктивної сторони досить часто ґрунтується не на одному чи кількох прямих доказах, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) таких елементів суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, як умисел та необережність щодо настання тілесних ушкоджень потерпілого.

У даному випадку на підтвердження винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує покази потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є послідовними, чіткими, не змінювалися протягом досудового розслідування та судового розгляду справи, узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами у справі, зокрема з висновками експертів та у сукупності підтверджують: умисне спричинення ОСОБА_7 19.05.2016 близько 15 години на території домоволодіння АДРЕСА_2 , легких тілесних ушкоджень у вигляді кон`юнктивіту, хімічного опіку кон`юктиви І ступеня обох очей, внаслідок розпилення обвинуваченим ОСОБА_4 аерозолю невстановленої хімічної речовини дратівливої дії; умисне спричинення ОСОБА_6 20.05.2016 близько 06 год. 30 хв. по вул. Харитоненка, 8 в с. Сонячне Охтирського району Сумської області клинком невстановленого ножа чотирьох ран задньої поверхні грудної клітки, однієї рани ділянки лівого надпліччя та однієї рани лівого передпліччя, внаслідок чого останнім отримано легкі тілесні ушкодження, а також одного проникаючого поранення грудної клітки в лівій надключичній ділянці з пошкодженням легені, в результаті чого потерпілий отримав тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для здоров`я в момент спричинення, оскільки сам факт нанесення удару ріжучим предметом в тіло людини свідчить про усвідомлення факту порушення анатомічної цілісності тканин людини, що тягне за собою спричинення шкоди здоров`ю, а враховуючи, що таких ударів потерпілому ОСОБА_6 було нанесено сім, можна беззаперечно стверджувати про наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_4 прямого умислу та свідоме заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого; умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_6 20.05.2016 близько 06 год. 30 хв. по АДРЕСА_2 металевою трубою близько 5 ударів в область голови, внаслідок чого потерплий отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді 5 ран тім`яної, скроневої та потиличної ділянок зліва, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Натомість обвинувачені під час розгляду справи у суді відмовилися надавати показання згідно ст. 69 Конституції України, у зв`язку з чим суд не мав змоги перевірити достовірність їх показів та взаємозв`язок з іншими доказами. При цьому під час дослідження судом слідчих експериментів з участю обвинувачених їх версія подій не знайшла підтвердження дослідженими судом доказами, є мінливою та такою, що свідчить про бажання ухилитися від кримінальної відповідальності. А посилання обвинувачених на тривалий конфлікт з потерпілими як виправдування спричинення їм тілесних ушкоджень, не є тією підставою, що пом`якшує їх відповідальність, а свідчить про відсутність критичного ставлення до вчиненого та належних висновків.

Доказів на спростування встановлених судом обставин стороною захисту не надано.

Таким чином суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, та за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Також суд вважає доведеною поза розумним сумнівом вину обвинуваченої ОСОБА_5 та такі її дії кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що останній раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, отже має стійкі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, працює, за місцем роботи також характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та у лікаря психіатра не перебуває.

Судом не встановлено обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України.

Також судом зважено, що згідно досудової доповіді органу з питань пробації існує середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також те, що його виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі (т.1 а.с. 195-197).

При призначенні покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, конкретні обставини їх вчинення, особу обвинуваченого, його поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, що вину у вчиненому він не визнав, не вчинив спроб примиритися з потерпілими та не відшкодував витрат на лікування, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особамиі з урахуванням даних обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_4 у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, у виді виправних робіт та у межах мінімального строку, визначеного санкцією ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з цим, беручи до уваги особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, має родину, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем роботи, як особа урівноважена, спокійна, що не має шкідливих звичок, алкогольними напоями не зловживає, сумлінно ставиться до покладених на нього обов`язків, зарекомендував себе як відповідальний працівник, не має дисциплінарних стягнень, його вік, відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що кримінальні правопорушення вчинені на ґрунті тривалих конфліктів неприязних стосунків з потерпілими, що під час подій сам обвинувачений отримав легкі тілесні ушкодження, після вчинення кримінальних правопорушень, які мали місце майже 7 років тому, не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності, не вчиняв нових злочинів проти здоров`я особи, що свідчить про можливість його перевиховання без ізоляції від суспільства , застосувавши положення ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Звільняючи обвинуваченого від реального відбування покарання, суд покладає на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України, для контролю за поведінкою в період іспитового строку.

Обраний обвинуваченому вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_5 судом встановлено, що вона раніше не судима, заміжня, має постійне місце проживання, отже має міцні соціальні зв`язки, працює, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та у лікаря психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Також судом зважено, що згідно досудової доповіді органу з питань пробації існує середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також те, що її виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (т.1 а.с. 198-204).

При призначенні покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченої, її поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, що вину у вчиненому не визнала, не вчинила спроб примиритися з потерпілим та не відшкодувала йому витрат на лікування, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особамиі з урахуванням даних обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_5 у межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, у виді арешту.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

За правилами ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України та ч.2 ст. 125 КК України (в редакції на момент вчинення діяння), відносилися до злочинів невеликої тяжкості.

Таким чином, строк давності притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України (в редакції на момент вчинення діяння), відповідно до положень ст. 49 КК України, на той час становив 2 роки, а за ч.2 ст. 125 КК України 3 роки.

Частина 1 ст. 49 КК України (в редакції на даний час) визначає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 12 КК України у чинній редакції, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України (у чинній редакції) відносяться до кримінальних проступків, за яке передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі і строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за правилами ч. 1 ст. 49 КК України становить 2 роки, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України (у чинній редакції) відносяться до кримінальних проступків, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі і строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за правилами ч. 1 ст. 49 КК України становить 3 роки.

Таким чином, оскільки події відбулися 19.05.2016 та 20.05.2016, на час розгляду справи закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачені, яким було роз`яснено їх право заявити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, наполягали на вирішенні пред`явленого обвинувачення по суті.

Разом з тим, згідно приписів ч. 5 ст. 74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 Кодексу.

За таких обставин, обвинувачений ОСОБА_4 має бути звільнений від призначеного покарання за ч.1 ст. 125 КК України, а обвинувачена ОСОБА_5 - від призначеного покарання за ч.2 ст. 125 КК України.

По даній справі потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 29 808,54 грн. та моральної шкоди в сумі 500 000,00 гривень, завданих внаслідок вчинення кримінальних правопорушень (т.1 а.с.88-96).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого завдана шкода здоров`ю потерпілого, у зв`язку з чим останній знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Охтирської ЦРЛ з 20.05.2016 по 01.06.2016 та ним були придбані ліки на загальну суму 6283, 94 грн. Крім того у період його перебування у лікарні його дружина ОСОБА_7 змушена була їздити із с. Сонячне до міста Охтирки, щоб придбати йому ліки та інші необхідні засоби, у зв`язку з чим витратила 557,35 грн на проїзд та 70,18 грн на харчування.

Також позивач просить стягнути і понесені ним витрати за надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_10 на підставі укладеного з ним договору в розмірі 7500,00 грн., адвокатом ОСОБА_27 в розмірі 13500,00 грн та адвокатом ОСОБА_28 у розмірі 26000,00 грн.

Крім того ним були понесені витрати у зв`язку з кримінальним провадженням у сумі 2863,85 грн, а саме витрати на пальне з метою прибуття до Охтирського ВП для проведення слідчих та процесуальних дій, до Охтирської місцевої прокуратури, до Охтирського міськрайонного суду, до адвоката ОСОБА_10 , на стадії досудового розслідування кримінального провадження та 4 187,60 під час судового розгляду справи. Також обвинуваченим було пошкоджено одяг потерпілому на суму 690,00 грн, а саме куртку 600 грн, футболку 70 грн та футболку 20 грн. Інфляційні збитки за вказаний період при фактичних матеріальних витратах склали 27028,45 грн. Крім того в результаті вчинення обвинуваченим відносно нього злочину потерпілий просить сплатити йому компенсацію за відрив від звичайних занять пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати у розмірі 5786,62 грн. у відповідності до ст. 138 ЦПК України.

Моральну шкоду потерпілий обґрунтовує тим, що внаслідок спричинення протиправними діями обвинувачених йому легких та тяжких тілесних ушкоджень, він зазнав душевних і психологічних страждань від фізичного болю, страху, що його можуть позбавити життя, оскільки тілесні ушкодження йому заподіювалися, зокрема, і ножем. Він зазнав травми руки, що негативно вплинуло на його роботу, так як він працює водієм, та тривалий час змушений був не працювати, отже змінився звичний для нього уклад життя, він змушений був докладати додаткових зусиль для відшукання коштів як на прожиття, так і на лікування, на послуги адвоката, так як єдиним джерелом доходу його сім`ї на той час була заробітна плата його дружини.

Також цивільний позов заявлено і потерпілою ОСОБА_7 , згідно якого остання просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальну шкоду у сумі 3144,15 грн та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн внаслідок вчиненого кримінального правопорушення (т.1 а.с.121-122).

При цьому розмір матеріальної шкоди потерпіла обґрунтовує перебуванням на амбулаторному лікуванні з 18.08.2016 по 28.08.2016 в умовах Сонячненської амбулаторної загальної практики сімейної медицини, витративши на лікування 654,75 грн. (т.3 а.с.123-129).

Крім того потерпіла понесла витрати у зв`язку з участю у слідчих та процесуальних діях під час досудового розслідування: на пальне, на продукти харчування у розмірі 1153,24 грн.+ 246,58 грн, а також у зв`язку з участю у судових засіданнях по цій справі у розмірі 1089,58 станом на 13.08.

Моральну шкоду потерпіла обґрунтовує тим, що душевні страждання від отриманих тілесних пошкоджень, переживання від пережитого страху втрати зору в наслідок опіку очей від розпорошеної ОСОБА_4 невстановленої хімічної речовини. В результаті пережитого стресу від злочинних дій обвинуваченого, переживання за життя і здоров`я чоловіка у неї погіршився стан здоров`я, вона змушена була звертатися до лікарів. Важко переживає негативне ставлення ОСОБА_4 яке виражається у нелюдському та цинічному відношенні до неї, у постійних наклепах, погрозах застосування насильства відносно неї та її близьких, відсутністю у обвинуваченого каяття та демонстрації зверхнього ставлення до неї, вона відчуває небезпеку від обвинуваченого і по цей час.

Обвинувачені позовні вимоги не визнали.

Врахувавши позицію учасників суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України - цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підтвердження витрат на придбання ліків потерпілим надані відповідні квитанції.

При цьому, визначаючи розмір шкоди, що підлягає до стягнення, суд бере до уваги інформацію з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 №4820 Охтирської ЦРЛ (т.3 а.с.6-15), а саме призначення лікаря хірурга (а.с.10) та лікаря невропатолога (а.с.13).

Разом з тим потерпілим не надані докази на підтвердження вартості пошкодженого майна (одягу), тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог в доказово підтвердженому розмірі, а саме у сумі 4265,23 грн (т.4 а.с. 149 чек 17, а.с.152 чеки 11-а, 12,14, а.с. 153 чек 2, 10,20 а.с. 154 1,3,5,6,8).

Потерпілою ОСОБА_7 на підтвердження витрат на придбання ліків надана інформація Комунального некомерційного підприємства «Чернеччинський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чернечиннської сільської ради на підставі медичних записів амбулаторної картки № 0048 ОСОБА_7 та чеки на придбання ліків, призначених їй у зв`язку з перебуванням у серпні 2016 року на амбулаторному лікуванні Сонячненської амбулаторії загальної практики сімейної медицини ( т.1 а.с.123, т.4 а.с. 142 чек2, а.с.151 чек1, а.с.152 чек 11-б, а.с.153 чек 13,15,16, а.с. 154 чек 7). Таким чином, суд з урахуванням наданих доказів та у межах заявлених потерпілою вимог, вважає за доцільне задовольнити позову цій частині у розмірі 654,75 грн.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне.

:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843054/ed_2017_11_14/pravo1/T030435.html?pravo=1#843054" title="Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003">Статтею 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я ; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому встановленню при відшкодуванні моральної шкоди підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною дією, а також провини особи, що її заподіяла.

Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Суду у постанові від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір її відшкодування визначає суд в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності вини. Вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановлена судом, факт спричинення потерпілому ОСОБА_6 моральних і фізичних страждань обвинуваченими знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.

Суд погоджується з тим, що потерпілий ОСОБА_6 відчув моральні страждання внаслідок нанесення обвинуваченими йому легких та тяжких тілесних ушкоджень, що виразилося у відчутті фізичного болю, реального побоювання за власне життя, порушенні звичного для нього укладу життя, викликані необхідністю лікування, додаткових витратах на відновлення стану здоров`я.

Однак зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, за яких потерпілому було нанесено тілесні ушкодження, а саме перебування потерпілого у тривалому конфлікті з обвинуваченими, неодноразові сутички між потерпілим і обвинуваченими, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить 30000,00 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині відшкодування моральної шкоди суд також погоджується з тим, що внаслідок нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень вона зазнала моральної шкоди у виді фізичного болю, страждань, душевних хвилювань через розлади здоров`я, погіршення загального стану її здоров`я внаслідок пережитого стресу, порушенні звичного способу життя, викликаного необхідністю лікування, та з урахуванням обставин, за яких їй були нанесені тілесні ушкодження, внаслідок неприязних відносин між нею і обвинуваченим, частинним конфліктами, суд оцінює розмір грошового відшкодування у сумі 5000,00 грн, що на переконання суду, буде відповідати вимогам розумності і справедливості.

Заявлені потерпілими до відшкодування витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування та суду, витрати на правову допомогу, а також компенсація за відрив від звичайних занять не є матеріальною шкодою у розумінні ст. 127 КПК України, відносяться до процесуальних витрат і регламентуються Главою 8 КПК.

Так процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Приписами ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються з: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів чи експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовлення дублікатів і копій документів.

Натомість положення, які стосуються цивільного позову, визначені Главою 9 КПК. Це свідчить про різну правову природу процесуальних витрат та шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням.

Отже процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати розподіляються судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли. Такий висновок сформовано Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 05.04.2021, у справі № 328/1109/19.

Таким чином потерпілий має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути йому компенсовані.

Ч.1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Отже розмір процесуальних витрат є обставиною, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст. 91 КПК), при чому обов`язок доказування даних щодо процесуальних витрат закон покладає на сторону, що їх надає (ч.2 ст. 92 КПК).

Так відповідно до ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. З, 4 ст. 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20). При цьому зазначено «якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Так ОСОБА_6 просить відшкодувати йому витрати на правову допомогу, яку надавав йому адвокат ОСОБА_10 , адвокат ОСОБА_27 та адвокат ОСОБА_28 , на підтвердження цього потерпілий надав договір про надання правової допомоги від 20.05.2016, укладений між адвокатом ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , предметом якого є надання правової допомоги, захист та представництво інтересів ОСОБА_7 за фактом спричинення тілесних ушкоджень її чоловіку ОСОБА_6 та квитанції про сплату ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_10 2500,00 грн. 10.06.2016, 2500,00 грн. 19.06.2016 та 2500,00 грн. 20.05.2016, на підставі договору про надання правової допомоги від 20.05.2016 (т.4 а.с. 137-140); довіреність №295 від 25.09.2018, посвідчену в.о. директора Охтирського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_29 , видану ОСОБА_6 адвокату ОСОБА_27 на підставі доручення Охтирського місцевого центру безоплатної вторинної правової допомоги від 25.09.2018 №ХХХХ-000367; квитанцію серії АААБ Адвокатського бюро «Олега Анацького» на 13500,00 грн. від 01.08.2020 за представництво у суді, складання запитів, цивільного позову (т.4 а.с.147 на звороті). Також в матеріалах справи мається копія ордеру серії АХ № 1080799 від 20.12.2021 на надання правничої допомоги ОСОБА_6 , виданий адвокатом ОСОБА_28 на підставі договору на надання правової допомоги № 161121-1 від 16.11.2021 (т.3 а.с.211,226).

У даному випадку суд зазначає, що договір з адвокатом ОСОБА_10 укладено не ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 , а тому вирішення питання відшкодування судових витрат підлягає саме щодо потерпілої ОСОБА_7 .

При цьому суд виходить з наступного.

Так у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» , адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг. Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з встановленого у самому договорі розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни усіх послуг, що надаються адвокатом, суд має право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат.

Враховуючи, що договір, укладений з адвокатом ОСОБА_10 не містить узгоджених сторонами істотних умов, передбачених ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», такі витрати не можуть розцінюватися як документально підтверджені.

Стосовно витрат на правову допомогу адвоката ОСОБА_27 та адвоката ОСОБА_28 суд вважає їх такими, що також документально не підтверджені, оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні договори про надання цими адвокатами правничої допомоги потерпілим, у зв`язку з чим суд не має можливості встановити, що саме є предметом даного договору, за виконання яких юридичних дій замовник оплачує винагороду (гонорар), час та умови виконання такої роботи та її оплата. Також відсутні документи, що підтверджують оплату таких послуг у визначеному договором розмірі. Квитанцію на 13500,00 грн. Адвокатського бюро «Олега Анацького» від 01.08.2020 суд не може прийняти до уваги на підтвердження витрат на правову допомогу, оскільки з неї не можливо встановити на виконання якого саме договору вона надана та хто є платником цих коштів.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги потерпілих про стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою задоволенню не підлягають.

Також потерпілими заявлено до стягнення суми витрат, понесених ними у зв`язку з прибуттям до Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області, до Охтирської місцевої прокуратури, до Охтирського міськрайонного суду у 2016, 2017 та 2020 роках на власному автомобілі, а саме за пальне.

Так відповідно до положень ч.3 ст. 122 КПК України визначено право потерпілих, зокрема, на оплату проїзду та компенсацію за відрив від звичайних занять.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

При цьому, як зазначено в п.11 Постанови ПВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» від 07.07.1995 №11, стягнення з обвинуваченого безпосередньо на користь потерпілого витрат, пов`язаних з їх явкою за викликом є неприпустимим

До того ж, у даному випадку, потерпілими не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що пальне було придбане ними саме з метою необхідності явки до органів досудового засідання чи суду, зокрема повісток про виклики із зазначенням часу і дати, на яку їм необхідно з`явитися та час, коли вони покинули приміщення даних установ.

Не надано потерпілими і обґрунтованого розрахунку сум належних до сплати витрат, з урахуванням відстані від місця мешкання до місця призначення та використаного пального саме на цю відстань. Отже такі витрати не підлягають відшкодуванню, а у зв`язку з цим і заявлені інфляційні збити.

Крім того в результаті вчинення обвинуваченим відносно нього злочину потерпілий просить сплатити йому компенсацію за відрив від звичайних занять пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати у розмірі 5786,62 грн.

Так компенсація потерпілим, цивільним позивачам за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять передбачена положеннями ч.3 ст. 122 КПК України. При цьому порядок реалізації цієї норми законом не визначено.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що сторона, яка є найманим працівником, не може вимагати компенсацію втраченого заробітку, оскільки заробіток не втрачено, а явка до суду є поважною причиною відсутності на роботі і заробітна плата на цей час зберігається за працівником.

Ці витрати лягають на роботодавця і йому не відшкодовуються.

Право на одержання компенсації за втрачений заробіток мають самозайняті особи (письменники, артисти, художники, лектори, лікарі, адвокати, приватні нотаріуси, аудитори, оцінщики, архітектори, тощо) та підприємці, які забезпечують себе роботою, а отже і заробітком самостійно.

Якщо ж сторона, на користь якої ухвалено рішення не працює і не має самостійного доходу, вона має право одержати компенсацію за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Враховуючи наведене та беручи до уваги, що потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 офіційно працевлаштовані, отже процесуальні витрати у цій частині стягненню на їх користь не підлягають.

Витрати на харчування, на відвідування хворого у лікарні з метою придбання для нього ліків не передбачені чинним КПК України, а отже також не підлягають відшкодуванню.

Процесуальні витрати у зв`язку із залученням експертів у справі відсутні.

Клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу від прокурора не надійшло.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбачених ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому за цим законом покарання у виді виправних робіт.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому за цим законом покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.

ОСОБА_5 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити їй за цим законом покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ОСОБА_6 4265,23 (чотири тисячі двісті шістдесят п`ять ) гривень 23 копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 30 000 (тридцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 654 (шістсот п`ятдесят чотири) гривні 75 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Речові докази: ніж з дерев`яною ручкою, два шила з дерев`яними ручками, лезо ножа, ніж з пластмасовою ручкою бежевого кольору, розкладний ніж, футболку синього кольору з коротким рукавом, зразки крові та слини ОСОБА_6 , зразки крові та слини ОСОБА_4 , зразки крові та слини ОСОБА_5 , які передані на зберігання до камери речових доказів Охтирського ВП ГУНП в Сумській області згідно квитанції № 000779 - знищити, після набрання вироком законної сили, як такі, що не мають цінності.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1