Справа №463/4926/23
Провадження №1-кп/463/465/23
В И Р О К

іменем України

16 червня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000387 від 04.06.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України - в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 , у точно невстановленому досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 03.06.2023 року знайшов посвідчення водія серії НОМЕР_1 ,видане Львівським відділом РЕР ДАІ від 15.07.2010 року на ім`я та прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тоді у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним важливим особистим документом шляхом його привласнення. Реалізовуючи свої наміри, достовірно знаючи, що вищевказаний важливий особистий документ йому не належить,підняв посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 та зберігав при собі з метою подальшого використання. Так,орієнтовно о 12-00 год. 03 червня 2023 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Skoda» моделі «Roomster» та рухаючись по вул. Джорджа Вашингтона у дворі будинку 11 в м. Львові був зупинений працівниками УПП у Львівській області ДПП. Після зупинки вказаного транспортного засобу, на виконання законної вимоги працівника поліції щодо пред`явлення документу,який посвідчує право керування транспортним засобом, ОСОБА_3 пред`явив працівникам УПП у Львівській області ДПП посвідчення водія серії НОМЕР_1 ,видане Львівським відділом РЕР ДАІ від 15.07.2010 року на ім`я та прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в підтвердження наявного у нього права керування транспортним засобом, який ОСОБА_3 незаконно заволодів раніше та намагався видати дане посвідчення за своє.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 357 КК України незаконне заволодіння шляхом привласнення важливим особистим документом.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння шляхом привласнення важливим особистим документом, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2617-VIII, те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_6 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння шляхом привласнення важливим особистим документом.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння шляхом привласнення важливим особистим документом.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (проступку).

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває однак перебуває під профілактичним наглядом лікаря нарколога, раніше не судимий, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке класифікується за ст. 12 КК України як проступок, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу, оскільки на переконання суду, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначене даним вироком покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд враховує те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, які в даному випадку, посилюють кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Речовий доказ посвідчення водія серії НОМЕР_1 ,видане Львівським відділом РЕР ДАІ від 15.07.2010 року на ім`я та прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переданий на зберігання у камеру схову ЛРУП ГУНП у Львівській області після набрання вироком законної сили, повернути власнику посвідчення.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.357 КК України та призначити покарання у виді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (п`ятсот десять гривень) в дохід держави.

Речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 ,видане Львівським відділом РЕР ДАІ від 15.07.2010 року на ім`я та прізвище ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переданий на зберігання у камеру схову ЛРУП ГУНП у Львівській області після набрання вироком законної сили, повернути власнику посвідчення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова, з урахуванням особливостей передбачених статтею 394 КПК України.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1