КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів, а саме до 05.08.2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Голосіївського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0002526 від 17.04.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 05.08.2023 року включно.

На дану ухвалу захисник ОСОБА_5 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на недотримання судом вимог ст. 177 КПК України та положень викладених у судових актах Європейського суду з прав людини, а тому вважає оскаржувану ухвалу незаконною, немотивованою та такою, що підлягає скасуванню.

При цьому зазначає, що ризики, на існування яких послався прокурор у своєму клопотанні носять загальний характер, не підтверджені жодними доказами та є припущенням сторони обвинувачення, а згідно мотивувальної частини оскаржуваного рішення можна дійти висновку, що фактично єдиною підставою для продовження ОСОБА_6 найсуворішого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обвинувачення останнього у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Також вказує, що при ухваленні оскаржуваної ухвали суд недостатньо уваги приділив доводам сторони захисту щодо можливості обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме те, що з кінця 2019 року обвинувачений проживав у місті Києві разом зі своєю дівчиною ОСОБА_7 , яка є онукою власника будинку, що до затримання ОСОБА_6 був працевлаштований (робота на волонтерських засадах у хлібопекарні) та проігноровано запрошення обвинуваченого на роботу до ТОВ «Нуклаєрі».

Крім того, посилання прокурора на існування ризику впливу обвинуваченого на свідків у даному кримінальному провадженні має сумнівний характер, оскільки в переліку свідків, на яких нібито може впливати ОСОБА_6 , прокурором були зазначені свідки, які не зазначені органом досудового розслідування в списку осіб, які підлягають допиту в судовому засіданні.

На переконання апелянта, при винесенні оскаржуваної ухвали судом не було здійснено всіх покладених на нього обов`язків щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав та свобод особи, яка є учасником кримінального провадження, і на думку захисника співмірним і достатнім запобіжним заходом, який би забезпечував права обвинуваченого та в повній мірі забезпечував досягнення цілей кримінального провадження, є цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до положень ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Будучи належним чином повідомленим про дату та час апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_5 в судові засіданні апеляційного суду неодноразово не з`явився, а тому, незважаючи на те, що у своїй апеляційній скарзі захисник просив проводити апеляційний розгляд з викликом до суду учасників кримінального провадження, враховуючи, що строк дії оскаржуваної ухвали сплив 05.08.2023 року, а від інших учасників кримінального провадження не надходило клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі останніх.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження №1-кп/752/1208/23 (справа №752/15402/22) стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 07.06.2023 року під час розгляду кримінального провадження №0002526 від 17.04.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а також на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема ризиків переховування обвинуваченого від суду, можливості впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання за клопотанням прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції послався на наявність ризиків та обставин, які були враховані судом при обранні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які на час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті не зменшились та продовжують існувати. Також зазначив, що судом не закінчено з`ясування фактичних обставин кримінального провадження та перевірку їх доказами, не досліджено письмові матеріали досудового розслідування, не допитано свідків у кримінальному провадженні, а тому, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який хоча раніше і не притягувався до кримінальної відповідальності, проте обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, в офіційному шлюбі не перебуває, не має утриманців та офіційного місця роботи, суд вважає, що у випадку звільнення ОСОБА_6 з-під варти останній в умовах воєнного стану може переховуватися від суду та впливати на свідків у кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на даній стадії судового провадження, застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам у кримінальному провадженні, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому задовольнив клопотання прокурора та продовжив ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, пославшись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, оскільки конкретні обставини кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки інкримінованого ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, свідчить про неможливість застосування стосовно ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, а тому з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а тому суд обґрунтовано зазначив про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання його під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ризики, на існування яких послався прокурор у своєму клопотанні та були враховані судом носять загальний характер, не підтверджені жодними доказами та є припущенням сторони обвинувачення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а посилання апелянта на те, що останній має постійне місце проживання, а саме проживає разом зі своєю дівчиною ОСОБА_7 , яка є онукою власника будинку, а також має запрошення на роботу до ТОВ «Нуклаєрі», не можуть слугувати безумовною підставою зміни існуючого запобіжного заходу на більш м`який, оскільки наведені захисником обставини не дають підстав вважати зменшення ризиків до тієї межі, яка б дозволила дійти висновку про можливість для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

За викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою та належним чином вмотивованою і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 , не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 05.08.2023 року включно - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3