Справа № 755/7200/23
№ 1-кп/755/1227/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 14.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого неофіційно будівельником, перебуваючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23.06.2011 року Первомайським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений 05.01.2015 року з Білозерської ВК (№105) Херсонської області по відбуттю строку покарання;

- 03.10.2019 року Первомайським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року, продовженого Указом Президента України від 07.11.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року, вчинив повторно злочини проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , 13 січня 2023 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , з метою здійснення замовлення, а саме - вивезення сміття із зазначеної вище квартири. У подальшому, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні вказаної вище квартири, а саме - у кімнаті, де мав здійснити замовлення, побачив на полиці шафи особисті речі, які належать потерпілому ОСОБА_4 , і в цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме: мобільного телефону марки «Samsung М31», чорного кольору, SM-M315FIPSW, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 , вартістю 4900 грн.; чохол-книжку до мобільного телефону, вартістю 147 грн. та грошові кошти у сумі 1700 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_4 , які на той момент перебували на полиці шафи. Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , виконавши замовлення, повернувся до приміщення квартири, де надалі скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, підійшов до шафи у кімнаті, де в подальшому таємно взяв із полиці до рук вказане вище майно та тримаючи його при собі, направився до виходу із приміщення квартири, де спустився на перший поверх, вказаного вище житлового будинку та вийшов на вулицю. Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 6 747 гривень.

Крім того, 01 лютого 2023 року, приблизно о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора», що розташований за адресою: м. Київ, вул. В. Сосюри, 3, направився до відділу «Солодощі та печиво», де підійшовши до стелажів із представленим асортиментом продукції, взяв з полиці шоколад білий пористий ТМ «Millennium» у кількості 8 шт., вагою 85 грам кожний, закупівельною вартістю 32 грн. 00 коп. за 1 одиницю, загальною вартістю 256 грн. 00 коп. та шоколад молочний з мигдалем і родзинками ТМ «Millennium Golden» у кількості 17 шт., вагою 100 грам кожний, закупівельною вартістю 42 грн. 00 коп. за 1 одиницю, загальною вартістю 714 грн. 00 коп. У подальшому, реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії залишаються таємними для сторонніх осіб і працівників даного магазину, утримуючи при собі вказаний вище товар, не маючи на меті його оплачувати, пройшов через рамки «вхід» та вийшов із приміщення даного магазину. У подальшому, ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши ТОВ «Вигідна покупка», матеріальної шкоди на суму 970 грн. 00 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 13.01.2023 року та 01.02.2023 року вчинив крадіжку майна за обставин, викладених в обвинувальному акті, які ним не оспорюються. Зокрема, зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, винним себе визнає повністю та всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час, спосіб та місце скоєння ним кримінальних правопорушень, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, розуміє, що його дії були протиправними, умисними та висловив жаль за вчинене, зазначаючи, що на той час було тяжке фінансове становище, що і змусило його вчинити крадіжки. Зокрема, зазначив, що викрадений товар продав, а грошові кошти, викрадені в потерпілого ОСОБА_4 не повернув.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується); протоколів огляду місця події від 13.01.2023 року та 07.03.2023 року; довідок про вартість товару; постанов про визнання та приєднання речових доказів від 25.01.2023 року, 10.03.2023 року, 18.04.2023 року та 30.05.2023 року; висновку № СЕ-19/111-23/15470-ФП від 14.04.2023 року; розписок потерпілих про відсутність претензій до обвинуваченого; повідомлення про підозру від 25.05.2023 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, з урахуванням обставин кримінального провадження, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_3 , його особи - раніше судимий, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак, поряд з цим, при призначенні міри покарання, суд враховує його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому та цивільний позов не заявлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України залишити без змін та вважати його продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 25 травня 2023 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи № СЕ-19/111-23/15470-ФП від 14.04.2023 року в розмірі 3824 грн. 00 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Samsung М31», чорного кольору, SM-M315FIPSW, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 у чохлі чорного кольору, що передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_4 - залишити у потерпілого;

- відеоносій помаранчевого кольору з відеозаписом від 01.02.2023 року з камер відеоспостереження за адресою м. Київ, вул. В. Сосюри, 3; експертний сейф пакет з оптичним диском із відеозапису з магазину «Аврора»; відеоносій помаранчевого кольору з відеозаписом слідчого експерименту у приміщенні квартири АДРЕСА_4 - залишити у матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя