Провадження №: 1-кп/752/73/23
У Х В А Л А

28.04.2023 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у ході проведення в приміщенні суду у місті Києві відкритого судового засідання у кримінальному провадженніза обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року до Голосіївського районного суду міста Києва від Київської місцевої прокуратури № 1 надійшов обвинувальний акт від 13.09.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло.

15.05.2017 у кримінальній справі постановлено ухвалу підготовчого засідання та у подальшому судові засідання неодноразово відкладалися.

Наприкінці листопада 2021 року відбулася заміна складу суду у кримінальному провадженні № 0007241 з огляду на відставку головуючого судді ОСОБА_6 , в установленому законодавством порядку за наслідками повторного автоматизованого розподілу судових справ кримінальну справу № 752/14690/16-к передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Наприкінці квітня 2022 року від обвинуваченого до суду надійшло клопотання, датоване 05.04.2022, в якому ОСОБА_4 повідомляє, що перебуває у м. Житомирі СІЗО № 8 (Державна установа "Житомирська установа виконання покарань № 8"), просить суд звернутися із запитом до СІЗО № 8 для здійснення його доставки до зали суду з метою надання свідчень у кримінальному провадженні особисто, адже від відеоконференції він відмовляється.

Після цього за клопотанням ОСОБА_4 судом постановлено ухвалу про етапування ОСОБА_4 з Державної установи "Житомирська установа виконання покарань № 8" до Державної установи "Київський слідчий ізолятор" з його подальшим утриманням в указаній установі до розгляду вказаного кримінального провадження в Голосіївському районному суді міста Києва.

Згідно з поясненнями ОСОБА_4 наразі він відбуває покарання з обмеження волі за вироком Шевченківського районного суду міста Києва та підлягає звільненню на волю 09.05.2023.

27.04.2023 від прокурора у кримінальному провадженні надійшло клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 60-ти діб.

У судовому засіданні 28.04.2023 прокурор підтримала заявлене клопотання, мотивуючи яке посилалася на ризики переховування ОСОБА_4 від суду у разі його звільнення за відбуттям строків покарання, яке він наразі відбуває, ризик протиправного впливу на потерпілу та свідків, які ще не допитані, ризик вчинення нового кримінального правопорушення за для власної наживи. На переконання прокурор інші, біль м`які запобіжні заходи не будуть дієвими, оскільки ОСОБА_4 має суттєве кримінальне минуле, не раз був засуджений за корисливі злочини проти власності, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за двома епізодами з проникненням, не мав постійної роботи, не має засобів до існування. З урахуванням тяжкості інкримінованого діяння та відсутності обвинувачення у вчиненні насильницьких дій прокурор просила призначити ОСОБА_7 тримання під вартою з альтернативою внесення застави в розмірі 60-и прожиткових мінімумів доходів громадян.

Обвинувачений заперечив проти застосування запобіжного заходу, просив суд врахувати те, що він до ув`язнення у листопаді 2021 року належним чином виконував обов`язок явки в судові засідання, не ухилявся від суду, має де жити, зокрема, може проживати за місцем реєстрації у квартирі, де мешкають його матір та брат і де прописані його дочка та колишня дружина, може працювати у таксі і заробляти цим собі на проживання та на сплату аліментів, адже він і раніше працював у таксі, наголошував на тому, що не чинитиме жодного впливу на свідків та потерпілу, які ще не допитані, оскільки і раніше з ними не спілкувався.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначив про його необґрунтованість та безпідставність, а також невідповідність законодавству за формою. Зокрема, посилався на відсутність доказів задовільного здоров`я ОСОБА_4 , вказував, що останній не може з 1980-х років перебувати у місцях позбавлення волі, адже він народився лише у 80-х роках, вказував на те, що ОСОБА_4 не порушував процесуальні обов`язки та завжди прибував до суду на виклики, а після свого ув`язнення для відбуття покарання не був зобов`язаний повідомляти суд про перебування у місцях обмеження/позбавлення волі, адже фактично знаходився у розпорядженні Держави, а тому суд і прокурор повинні були знати та з`ясовувати його місце перебування. Також захисник наголосив на тому, що запобіжний захід не становить собою міру покарання і про це повинна пам`ятати сторона обвинувачення.

Заслухавши клопотання прокурора та заперечення сторони захисту, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Європейський суду з прав людини у своїй судовій практиці неодноразово вказував на те, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільств, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою (п. 219 рішення у справі "Нечипорук і Йонкало проти України").

Як вбачається з наявних у суду документів, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, тоді як усвідомлення тяжкості покарання несе у собі загрози небажання бути засудженим, усвідомлення важливості показань свідків, які не допитані, несе у собі загрози застосування до них негативного впливу з особистих корисливих мотивів. У той же час з`ясовані дані про особу обвинуваченого, а саме: відсутність суспільно-корисної зайнятості, не залучення до праці з самостійним легальним заробітком, свідчить про недостатність соціально-емоційної прив`язки до міста Києва, що дозволяє обґрунтовано вести мову про значну ймовірності переховування, а на фоні відсутності засобів до існування - про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

При цьому, наявність у ОСОБА_4 судимостей за корисливі злочини дозволяє вести мову про високий ризик криміногенних потреб.

Посилаючись на наявність у нього підтвердженого місця проживання, дружини (двох колишніх) та неповнолітньої дочки, автомобіля, на якому він може заробляти на життя, ОСОБА_4 , не представив суду жодних документів, які б це стверджували, хоча питання про з`ясування його соціальних зв`язків вже поставало на початку судового розгляду цього кримінального провадження.

У зв`яку з викладеним, суд погоджується з прокурором щодо наявності ризику переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілу, які ще не допитані, можливості вчинення нового кримінального правопорушення та виходить з того, що обвинувачення є обґрунтованим, а ризики, які слугують підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу є реальними.

Також судом враховується те, що з 24.02.2022 та на дату проведення цього судового засідання в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено, що обумовлює підвищену зайнятість працівників правоохоронних структур у несенні посиленої служби та їх залученні до заходів із забезпечення обороноздатності держави, що дає підстави вести мову про відсутність гарантій належного контролю за дотриманням обвинуваченим умов відбуття іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у разі зміни запобіжного заходу.

Описані обставини беззаперечно свідчать про те, що інші запобіжні заходи, більш м`які, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити дотримання завдань кримінального провадження та не зможуть гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого після його звільнення на волю від відбування покарання, строк якого завершується невдовзі, а тому доводи сторони захисту судом відхиляються.

Обставин, які б унеможливлювали обрання такого суворого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, судом не встановлено.

На переконання суду менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та забезпечать його належну поведінку.

Поряд з цим, суд вважає за можливе визначити розмір застави для обвинуваченого застави в цьому кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу.

Згдіно з ч. 3 ст. 183 КПК України 3. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 цієї статті.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 182, 177, 315, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

2.Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб по 26.06.2023 включно.

3.Відлік строку запобіжного заходу рахувати з 28.04.2023.

4.Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в межах, що становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 134 200 (сто тридцять чотири тисячі 200) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Отримувач коштів ТУ ДСАУ в м. Києві, код отримувача (ідентифікаційний код 26268059), МФО 820172, банк отримувача Державна казначейська служба України м. Києва, рахунок отримувача- UA1012089, призначення платежу застава за … (П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від… (дата ухвали) по справі № …, внесені....(П.І.Б. особи, що вносить заставу).

5.Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали від 28.04.2023.

6.На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідного органу державної влади, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

7.Роз`яснити обвинуваченому що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Голосіївського районного суду міста Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Київський слідчий ізолятор".

8.Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи "Київський слідчий ізолятор" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово Голосіївський районний суд міста Києва.

9.У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави протягом 60 днів.

10.З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

11.У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

12.Копію ухвали направити до Державної установи "Київський слідчий ізолятор" для постановлення ОСОБА_4 на відповідний облік та для відома - до Державної установи "Житомирська установа виконання покарань № 8".

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1