Провадження №: 1-кп/755/27/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання сторони захисту про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи та про допит свідків у кримінальному провадженні №0000215 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.121 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

І. Суть питання, що вирішується.

В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва на стадії судового розгляду перебуває дане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000215 від 12.07.2019 року, відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст.28 ч.2 ст.121 КК України (справа №757/31502/20, провадження №1-кп/755/27/23).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду з письмовим клопотанням, у порядку ст.ст.332, 350 КПК України, про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи щодо стану ОСОБА_10 , з огляду на дійсність у провадженні обставин, регламентованих ст.332 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що для підтвердження безпосереднього причинного зв`язку між заподіяними тілесними ушкодженнями потерпілій та наслідками у вигляді її смерті, стороною обвинувачення надано до суду висновок судово-медичної експертизи № 255/3687 від 29 листопада 2018 року та висновок комісійної судово-медичної експертизи № 221-2018/о від 18 березня 2019 року.

Висновок експерта № 255/3687 від 29 листопада 2018 року підготовлений лікарем судово-медичним експертом відділу судово-медичної експертизи трупів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_11 за результатами проведеного експертного дослідження трупа ОСОБА_10 . Крім іншого, встановлено, що хімічні опіки до 40% поверхні тіла, які в своєму перебігу призвели до розвитку загрозливих для життя явищ, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, і настання смерті ОСОБА_10 перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманням нею хімічних опіків.

Висновок експерта № 221-2018/о від 18 березня 2019 року підготовлений комісією судово-медичних експертів у складі: голови комісії - ОСОБА_12 , членів - ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , за результатами дослідження медичної документації та по копіях матеріалів кримінального провадження №0002816. Крім іншого, встановлено, що саме опікова хвороба (хімічні опіки до 40% поверхні тіла) у ОСОБА_10 , яка за звичайним своїм перебігом супроводжувалась синдромом системної запальної відповіді та сепсисом, призвела, насамперед через сепсис-індуковану кардіоміопатію, до розвитку поліорганної недостатності.

Стороною захисту надано до суду рецензію на висновок експерта № 255/3687 від 29 листопада 2018 року, складену 24 квітня 2020 року та на висновок експерта № 221-2018/о від 18 березня 2019 року, складену 30 квітня 2020 року, які виконанні за адвокатським запитом захисника ОСОБА_15 , спеціалістом в області судово-медичної експертизи вищої кваліфікаційної категорії ОСОБА_16 .

З рецензії на висновок № 255/3687 від 29 листопада 2018 року слідує, що виконання судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_10 для вирішення питань, серед яких були про правильність надання медичної допомоги i наявність захворювань, які могли бути причиною смерті, мало бути здійснено комісією експертів. Це регламентовано нормативними документами, Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи і Правилами проведення комісійних судово-медичних експертиз в бюро судово-медичної експертизи (далі - Правила), які затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року за № 6.

Підсумки у висновку експертизи № 255/3687 від 29 листопада 2018 року щодо причини смерті ОСОБА_10 і причинно-наслідкового зв`язку між настанням смерті і отриманою хімічною травмою зроблені на підставі неповних і необ`єктивних досліджень, проведених з порушенням методичних вимог, а тому є необґрунтованими.

Висновок експерта не відповідає принципам об`єктивності і повноти дослідження.

З рецензії на висновок експерта № 221-2018/0 від 18 березня 2019 року слідує, що підсумки у даній експертизі зроблені на підставі неповних і необ`єктивних досліджень з порушенням методичних вимог, а тому є необґрунтованими та не відповідають принципам об`єктивності і повноти дослідження.

В клопотанні захисник ОСОБА_9 зауважує і те, що у висновку експерта № 255/3687 від 29 листопада 2018 року експертом при дослідженні медичної карти стаціонарного хворого не зазначена дата встановлення тромбозу лівої підколінної вени і результати консультації судинного хірурга з цього приводу, а також не досліджений стан здоров`я, характер клінічних змін і лікування ОСОБА_10 на протязі великого проміжку часу (більше місяця) до настання смерті.

Також, за наявністю клінічного діагнозу тромбозу лівої підколінної вени і тромбоемболії легеневої артерії, а також морфологічних ознак можливої тромбоемболії прикореневих судин лівої легені експертом не були досліджені зони можливих тромбозів, що є порушенням вимог п. 2.2.6 Правил.

Порівняння поставлених на вирішення експертизи питань з відповідями на них (висновками) свідчить, що у підсумках висновку не надані відповіді на 5-7 питання стосовно правильності надання медичної допомоги під час стаціонарного лікування ОСОБА_10 , наявності у останньої захворювань і їхнього можливого впливу на настання смерті. При цьому експерт повідомляє, що вирішення цих питань можливо при проведенні комісійної судово-медичної експертизи. Разом з тим, без вирішення цих питань і без дослідження об`єктивних даних про стан здоров`я ОСОБА_10 за останній місяць до настання смерті експерт надає необґрунтовані категоричні висновки про причину смерті ОСОБА_10 і причинно-наслідковий зв`язок між настанням смерті і отриманою хімічною травмою.

Крім того, експертом не були проведені необхідні дослідження за наявністю клінічних даних про тромбоз лівої підколінної вени і тромбоемболію легеневої артерії, а також морфологічних ознак можливої тромбоемболії прикореневих судин лівої легені, що виключило оцінку можливого впливу цієї тяжкої патології на настання смерті ОСОБА_10 .

Отже, на думку захисника, висновки про причину смерті ОСОБА_10 і причинно-наслідковий зв`язок між настанням смерті і отриманою хімічною травмою зроблені на підставі неповних і необ`єктивних досліджень, а тому висновок експерта № 255/3687 від 29 листопада 2018 року є необґрунтованим.

Більш того, захисник вважає, що висновок експерта № 221-2018/о від 18 березня 2019 року є необґрунтованим, оскільки за наявності у ньому питань про можливі дефекти надання спеціалізованої стаціонарної медичної допомоги до складу експертної комісії не було включено відповідних лікарів-спеціалістів (анастезіолога, комбустіолога, судинного хірурга, кардіолога), що обумовлює недостатню компетенцію експертної комісії при вирішенні поставлених питань і є порушенням п. 4 Правил.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_17 також звернувся до суду з клопотанням, у порядку ст.ст.332, 350 КПК України, щодо проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи, яке вмотивоване, зокрема, доводами, аналогічними аргументам захисника - адвоката ОСОБА_9 та зводяться до того, що (1) склад комісії, котра формувала висновок № 221-2018/о, не відповідав вимогам п. 4 Правил; (2) відсутність у висновку № 844/285 належного аналізу всього періоду лікування ОСОБА_10 , що є порушенням п. 23, 24 Правил; (3) відсутність достеменної причини смерті та клінічного діагнозу; (4) відсутністю відповідей на питання про захворювання ОСОБА_10 та дефективністю висновку № 221 з цих причин.

У підсумку захисник ОСОБА_17 зауважує, що наведені висновки експертів не відповідають принципам об`єктивності і повноти дослідження, визначеним ст.3 Закону України «Про судову експертизу», вимогам п. 1 ч. 5 ст. 69 КПК України щодо обов`язку експерта надати обґрунтований та об`єктивний висновок на поставлені йому запитання, а також приписам ч. 1 ст. 101 та п. 7 ч. 1 ст. 102 цього Кодексу стосовно обґрунтованості відповідей на поставлені запитання, а тому викликають серйозні сумніви у їх правильності та, на думку захисту, враховуючи аргументи рецензента, не можуть слугувати джерелом доказів у справі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_18 звернувся до суду з письмовими клопотаннями про допит свідків ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в судовому засіданні, що на думку захисника є необхідним для оцінки наданих свідками у судовому засіданні показів з точки зору достовірності.

ІІ. Позиція учасників судового провадження щодо заявлених клопотань.

Прокурор та представник потерпілих - адвокат ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотань, подали суду письмові заперечення, оскільки, на їх думку, захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_17 не посилаються на жодну з обставин з числа регламентованих КПК України для проведення повторної експертизи, оскільки необхідність проведення такої експертизи ними обумовлюється самими сумнівами щодо повноти проведених експертиз та якістю сформованих висновків.

Разом з тим, відповідно до висновку № 221-2018/о «У ОСОБА_10 31.10.2018 року проведено дупліксне дослідження артерій та вен нижніх кінцівок, під час якого встановлено в лівій підколінній вені пристіночні тромботичні маси з наявністю току крові в вені». Того ж дня, 31.10.2018 року проведено консультації, зокрема з кардіологом. «Консультатом були надані рекомендації щодо до обстеження та лікування хворої. Рекомендації виконані у повному обсязі».

Крім того, згідно висновків «Проводились консультації спеціалістів: кардіолога, терапевта, ендокринолога, окуліста, гінеколога, судинного хірурга. Даний обсяг додаткових досліджень та консультацій спеціалістів був достатнім» (аркуш експертизи 69). Також в експертизі описані стан здоров`я, характер клінічних змін та лікування.

Отже, думка захисників про те, що у висновку експерта не зазначена дата встановлення тромбозу лівої підколінної вени і результати консультації судинного хірурга, а також не досліджений стан здоров`я, характер клінічних змін і лікування ОСОБА_10 , на переконання прокурора та представника потерпілих, не відповідає дійсності та матеріалам кримінального провадження.

Твердження про те, що було порушено вимоги п. 2.2.6 Правил через не дослідження зон можливих тромбозів при наявності клінічного діагнозу тромбозу лівої підколінної вени і тробмоемболії легеневої артерії, а також морфологічних ознак можливої тромбоемболії прикореневих судин лівої легені, на їх думку, не відповідають матеріалам справи, адже відповідно до висновків № 221-2018/о «легені по розтину грудної клітки виповнюють плевральні порожнини. В плевральних порожнинах по 100 мл рожевої рідини», «Легені на доти мясисті. Зліва в прикореневих відділах в судинах лівої легені є дрібні темно-червоні червоподібні згортки крові. Переважно по задні поверхні тканина синюшна, особливо в нижній долі правої легені, синюшність розповсюджується на глибину до 2 м, на іншому протязі легенева тканина світло червоного кольору».

Тобто, експерт досліджував судини трупа, зокрема й прикореневі відділи легень, де були виявлені дрібні темно-червоні червоподібні згортки крові. Таким чином, експерт описав процес дослідження, проте тромбів ним виявлено не було, в тому числі не було виявлено ознак тромбоемболії легеневої артерії, що підтвердили допитані в суді експерти ОСОБА_12 та ОСОБА_14 та роз`яснили, що тромбоемболії легеневої артерії у ОСОБА_10 не було, як і тромбозу, який би міг бути причиною її смерті чи був із нею у причинно-наслідковому зв`язку. Також експерти зазначили, що «Під час маніфестації ознак тромбозу у лівій підколінній вені, ОСОБА_10 була переведена на постійне внутрішньовенне введення гепарину, що є повністю обґрунтованим. Антикоагулянтна терапія раціонально доповнювалась антиагрегатною терапією».

Щодо не надання експертами відповіді на 5-7 питання стосовно правильності надання медичної допомоги під час стаціонарного лікування ОСОБА_10 , наявності у останньої захворювань і їхнього можливого впливу на настання смерті, то це твердження, на переконання прокурора та представника потерпілих, спростовується висновками експертів, зокрема «Надання медичної допомоги ОСОБА_10 з приводу наявної у неї опікової хвороби (хімічні опіки до 40% поверхні тіла) ґрунтувалось на моніторингу життєвоважливих функцій організму, лабораторних досліджень, додаткових інструментальних досліджень, при адекватному (як в якісному так і кількісному відношеннях) медикаментозному забезпеченні у розрізі інфузійної терапії, анестезіологічних забезпечень оперативних втручань та перев`язок, антибактеріальної терапії, що надавалось на підґрунті сучасних даних доказової медицини». «Будь-які дефекти в наданні медичної допомоги ОСОБА_10 (в тому числі щодо медикаментозного лікування), з якими настання смерті потерпілої перебувало б в будь-якому причинно-наслідковому зв`язку, відсутні». «Що стосується наявних у ОСОБА_10 захворювань, які б «могли вплинути на настання смерті», слід зазначити про те, що за життя у ОСОБА_10 мав місце первинний гіпотеріоз, перебіг якого міг лише сприяти (відсутній причинно-наслідковий зв`язок) розвитку серцевої недостатності при вже розвиненій, внаслідок перебігу опікової хвороби, сепсис індукованій кардіоміопатії».

Комісійною експертизою підтверджено висновок «первинної» експертизи трупа. Отже, комісійною експертизою надано відповідь на поставлені питання.

Посилання на порушення п. 4 Правил не витікає з даних висновку щодо залучення позаштатного лікаря анестезіолога бюро.

Твердження про те, що наведені в протокольній частині дані медичної карти стаціонарного хворого № 844/285 Київської міської клінічної лікарні № 2 не достатні для відповідей на поставлені питання - є виключно суб`єктивною думкою захисника та не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та законодавства. Будучи допитаним в якості експерта ОСОБА_12 повідомив, що комісії було достатньо матеріалів для здійснення висновку за результатами проведення експертизи, разом з тим, відображення взагалі всієї медичної документації у висновку експертів є недоцільним та перевантажить висновок, та не передбачено законом.

Прокурор та представник потерпілих звертають увагу суду і на те, що допитані експерти ОСОБА_12 та ОСОБА_21 дали вичерпні покази суду та підтвердили правильність наданого ними висновку, свою кваліфікацію та обґрунтували те, що причина смерті ОСОБА_10 є саме опікова хвороба (хімічні опіки до 40% поверхні тіла) у неї, яка за звичайним своїм перебігом супроводжувалась синдромом системної запальної відповіді та сепсисом, призвела, насамперед через сепсис-індуковану кардіоміопатію, до розвитку поліорганної недостатності.

Крім того, на думку прокурора, запропоновані на вирішення експерту захисником питання та їх відмінність від тих, що були поставлені на вирішення експертам під час досудового розслідування, свідчать про намагання призначити додаткову експертизу, а не повторну, що також є безпідставним.

Окремо звертається увага, що надання рецензій щодо судово-медичних експертиз не передбачено законодавством, а особа, що складає таку рецензію, не є судово-медичним експертом, не несе кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку, не обмежена у вільному, на власний розсуд, викладі будь-якого матеріалу, а тому така рецензія є вільним твором особи, не створює жодних юридичних наслідків та не є критерієм обґрунтованості та правильності судово-медичної експертизи.

Відповідно до положень Порядку проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 лютого 2020 року № 335/5, рецензування не проводиться з метою спростування чи підтвердження висновків. Підставою для рецензування висновків судових експертів, проєктів висновків є договір або план щодо підготовки (стажування) фахівця, який має намір отримати (підтвердити) кваліфікацію судового експерта. Рецензування висновків проводять співробітники НДУСЕ (науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України), які мають кваліфікацію судового експерта з тієї експертної спеціальності, за якою складено поданий на рецензування висновок, та не менше ніж трирічний стаж експертної роботи. Складені рецензії залишаються в НДУСЕ, їх результати відображаються у відгуку НДУСЕ про проходження фахівцем підготовки (стажування), який подається до Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України.

Більш того, судово-медичні експертизи проводяться не у експертних установах МЮУ, а фахівцями державних установ судово-медичних експертиз МОЗ України. Тобто рецензування судово-медичних експертиз взагалі не передбачено законодавством.

Отже, рецензування не проводиться з метою спростувати чи підтвердити висновки експерта, та не може бути використано як джерело доказів у будь-якому виді судочинства.

Таким чином, подані у справі рецензії не тільки не є підставою вважати висновок судово-медичного експерта необґрунтованим, а й самі по собі не відповідають навіть вимогам до Порядку ні за суб`єктним складом, ні за предметом, ні за підставами її складання.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_18 про допит свідків прокурор та представник потерпілих також заперечували, оскільки, на їх думку, воно необґрунтоване та строк, наданий стороні захисту для забезпечення явки свідків сторони захисту, сплинув 21.03.2023 року.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх захисники - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_18 подані стороною захисту клопотання підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

ІІІ. Стислий опис встановлених обставин щодо питання, яке розглядається судом (досліджені докази, допити експертів, спеціаліста).

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний намір щодо організації заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , на початку липня 2018 року, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та спосіб звернувся до свого знайомого громадянина України ОСОБА_4 із замовленням щодо вчинення злочину, пов`язаного із заподіянням за грошову винагороду тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 з метою її залякування, й залучив його, як організатора, після надання тим добровільної згоди.

У липні 2018 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці обвинувачені розподілили між собою ролі та функціональні обов`язки, а саме за змістом обвинувального акту роль:

(1) ОСОБА_3 полягає в замовленні вчинення злочину та визначення об`єкту його посягання, залучення до вчинення злочину іншого організатора, розроблення плану вчинення злочину, визначення способу заподіяння тілесних ушкоджень, здійснення фінансового забезпечення;

(2) ОСОБА_4 - у підшукуванні осіб для залучення їх як виконавців, підбурювачів та пособників за надання матеріальної винагороди, доведення до відома співучасників відомостей про об`єкт посягання, план вчинення злочину та способу його реалізації, координацію дій співучасників, усунення перешкод та створення умов для вчинення злочину, приховування злочинної діяльності.

Згідно дослідженого судом висновку експерта №255/3687 від 28-29 листопада 2018 року смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , настала від хімічних опіків до 40% поверхні тіла (голови, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок), які в своєму перебігу ускладнились розвитком поліорганної (з перевагою гострої ниркової, гострої печінкової гострої дихальної) недостатності, на що вказує: наявність чисельних ділянок загоєння хімічних опіків на тілі (згідно даних медичної документації - хімічний опік (кислотою) І-ІІ-ІІІ ст. 35% голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, з приводу якого неодноразово були проведені оперативні втручання: некректомія та аутодермопластика) з поверхневими некрозами дерми, вогнищевими крововиливами та вираженим продуктивним запаленням; распіраторний дистрес-синдром з ділянками геморагічного інфаркту легені; некротичний нефроз з шунтуванням кровотоку в нирці; дифузний жировий гепатоз в поєднанні з фокальними некрозами гепатоцитів та мезінхімально-клітинною реакцією; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів головного мозку з порушенням реологічних властивостей крові; вогнища деліпідізації спонгіоцитів кори наднирника; морфологічні ознаки токсико-гіпоксичної енцефалопатії; набряк-набухання головного мозку з діапедезними субепендімарними крововиливами в стовоурному відділі мозку.

Морфологічні особливості опікових поверхонь, в тому числі з врахуванням судово- гістологічних даних, дозволяють вважати, що зазначені хімічні опіки були спричинені кислотою.

Хімічні опіки до 40% поверхні тіла (голови, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок), які в своєму перебігу призвели до розвитку загрозливих для життя явищ (гостра ниркова, гостра печінкова, гостра дихальна недостатності), мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), і настання смерті ОСОБА_10 перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманням нею даних хімічних опіків.

Згідно висновку експерта №221-2018/о від 25 лютого - 18 березня 2019 року надання медичної допомоги ОСОБА_10 з приводу наявної у неї опікової хвороби (хімічні опіки до 40% поверхні тіла) ґрунтувалось на моніторингу життєво важливих функцій організму, лабораторних досліджень, додаткових інструментальних досліджень, при адекватному (як в якісному так і в кількісному відношеннях) медикаментозному забезпеченні у розрізі інфузійної терапії, анестезіологічних забезпечень оперативних втручань та перев`язок, антибактеріальної терапії, що надавалось на підґрунті сучасних даних доказової медицини.

Саме опікова хвороба (хімічні опіки до 40% поверхні тіла) у ОСОБА_10 , яка за звичайним своїм перебігом супроводжувалась синдромом системної запальної відповіді та сепсисом, призвела, насамперед через сепсис-індуковану кардіоміопатію, до розвитку поліорганної недостатності.

Будь-які дефекти в наданні медичної допомоги ОСОБА_10 (в тому числі щодо медикаментозного лікування), з якими настання смерті потерпілої перебувало б в будь- якому причинно-наслідковому зв`язку, відсутні.

Що стосується наявних у ОСОБА_10 захворювань, які б могли вплинути на настання смерті, слід зазначити про те, що за життя у ОСОБА_10 мав місце первинний гіпотиреоз, перебіг якого міг лише сприяти (відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок) розвитку серцевої недостатності при вже розвиненій, внаслідок перебігу опікової хвороби, сепсис-індукованій кардіоміопатії.

Допитаний в судовому засіданні експерт Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_12 роз`яснив висновок комісійної судово-медичної експертизи №221-2018/о від 18.03.2019 року, підтримав його та вказав, що є лікарем судово-медичним експертом вищої кваліфікаційної категорії, має вищу медичну освіту та кваліфікацію судового експерта з правом проведення судово-медичної експертизи за спеціальністю «судово-медична-експертиза», зі стажем експертної роботи з 1997 року. На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 18.12.2018 року він разом з іншими експертами - ОСОБА_13 та ОСОБА_21 проводили комісійну судово-медичну експертизу, на вирішення якої було поставлено відповідні питання, у тому числі про причинно-наслідковий зв`язок між причиною смерті ОСОБА_10 та наданою їй медичною допомогою, він був головою даної комісії. Експерт пояснив суду, що поліорганною недостатністю є недостатність декількох систем органів людини (дихальної, серцевої, судинної, ниркової, ШКТ та інші), як мінімум двох, яка розвивається внаслідок перебігу певних захворювань, в тому числі травматичних, тобто дані системи працюють, однак не в повній мірі. Часові рамки даного синдрому залежать від тяжкості травми та характеру надання медичної допомоги і може виникнути одразу після отримання травми. В даному випадку, причина смерті визначається внаслідок оцінки аналізу даних, щодо перебігу основного захворювання. У ОСОБА_10 була певна травма, дана травма в своєму перебігу призвела до відповіді організму на ті зміни, які вона викликала. Дані відповіді організму були спрямовані на те, щоб підтримати життєдіяльність організму. Окрім цього, в дану підтримку почали втручатись лікарі, які допомагали системам людського організму збалансувати діяльність всіх систем для того, щоб організм жив. На певному етапі спроби лікарів та спроби організму це зробити призвели до компенсації діяльності і настала смерть. В даному випадку, поліорганна недостатність визначена як безпосередня причина смерті, тобто була недостатність декількох систем організму. Експерт ОСОБА_11 вказав причину смерті, в тому числі недостатність, тому вони під час проведення комісійної експертизи могли взагалі обмежитись без уточнення безпосередньої причини смерті. В даному випадку, на думку експерта, взагалі було неважливо, яка ж саме безпосередня причина смерті, тому що перебіг травматичної хвороби, яка була у потерпілої, свідчила про те, що є порушення в системі організму і організм, навіть за допомогою надання медичної допомоги, не впорався з цим. Експерт роз`яснив, що в першу чергу виступає синдром системної загальної запальної відповіді і сепсису, в тому числі шокова реакція. Якщо в людини розвивається шокова реакція і цей шок переходить в певний період, надання кваліфікованої медичної допомоги лише продовжить життя пацієнта, однак не зможе запобігти настанню смерті, якщо шок перейшов з першої фази, еректильної, в другу, торпідну. В даному випадку, надання медичної допомоги відбувалось адекватно та відповідно стану і лабораторно-клінічних даних лікарів, та на експертну думку комісії, надання медичної допомоги протягом певного часу, з моменту отримання травми до настання смерті, лише продовжувало життя пацієнта, тобто якщо б лікарі взагалі не втрутились та не надавали лікування, потерпіла померла б за декілька днів після отримання опіків. Наприкінці життя організм людини, за певний період часу до настання смерті, використовує і демонструє останні свої можливості, які в деяких випадках, для родичів постраждалих створюють хибне уявлення про те, що людина одужує. В першу чергу, експерт визначає основну причину смерті, в деяких випадках може визначати також безпосередню причину смерті, якщо це має значення для встановлення істини у справі. Однак, у випадку з ОСОБА_10 безпосередня причина смерті взагалі неважлива. Питання патогенезу (розвитку) поліорганної недостатності у ОСОБА_10 це дія травматичного захворювання - опіків, які є причиною наслідку, тобто смерті. При цьому, навіть якщо б пацієнтці зробили б пересадку серця, легенів, нирок, печінки та навіть головного мозку це не призвело б до її одужання, оскільки вся реакція організму була викликана саме опіками, їх площиною та їх характером (хімічні опіки). Основне захворювання ОСОБА_10 було встановлено своєчасно. Тромбоз - це один з проявів перебігу певних паталогічних станів, в тому числі при наявності недостатності таких кровосистем, може виникнути і без недостатності. У ОСОБА_10 тромбоз виник не як наслідок поліорганної недостатності, а як прояв перебігу основного захворювання, в тому числі при наявності поліорганної недостатності. Цілісність судин у ОСОБА_10 не було порушено, однак її травматична хвороба призвела до порушення функціонування кровообігу та поганого функціонування серцево-судинної системи, і, як наслідку, утворення тромбів в деяких місцях, у тому числі в окремій частині легені, однак це не можна назвати тромбоемболією. Будь-яких дефектів надання медичної допомоги, тобто дій чи бездіяльності, які б перебували у прямому причинно-наслідковому зв?язку з причиною смерті немає. У випадку наявності таких дефектів, експертами було б вказано про це у висновку. Висновок експерта про причину смерті ОСОБА_10 та медична картка хворої були об?єктом дослідження при проведенні даної комісійної експертизи, в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження. З дозволу органу досудового розслідування усі дані було вивчено разом з лікарем-анастезіологом, про що зазначено у висновку експерта. Наданих органом досудового розслідування вихідних даних було достатньо для проведення даної експертизи та надання відповідей на поставлені питання. Щодо оцінки клінічного протоколу та відповідності дій лікарів даному протоколу спеціальних знань не потрібно, оскільки клінічний протокол за своєю суттю є нормативно-правовим актом, яким керуються усі лікарі. Крім того, експерт зауважив, що на даний час, в системі судово-медичної експертизи взагалі не передбачено жодних рецензій на висновки експерта та поняття «рецензія на висновок судово-медичного експерта» як такого не існує.

Допитаний в судовому засіданні експерт Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_21 роз`яснив висновок комісійної судово-медичної експертизи №221-2018/о від 18.03.2019 року, підтримав його та вказав, що є лікарем судово-медичним експертом вищої кваліфікаційної категорії, має вищу медичну освіту та кваліфікацію судового експерта з правом проведення судово-медичної експертизи за спеціальністю «судово-медична-експертиза», зі стажем експертної роботи з 1995 року. На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.12.2018 року разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 проводив комісійну судово-медичну експертизу. Жодних розбіжностей під час проведення даної експертизи у комісії не було. Наданих органом досудового розслідування вихідних даних було достатньо для проведення даної експертизи та надання відповідей на поставлені питання.

Допитаний судом за клопотанням сторони захисту спеціаліст ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що має вищу медичну освіту та до 2009 року працював у військовій судово-медичній експертизі. В подальшому працював в Головному бюро судово-медичної експертизи та в офісі Уповноваженого ВРУ з прав людини до 2018 року, постійно намагається удосконалювати свої навички та слідкувати за фахом, має стаж роботи більше 20 років. На даний час є ФОП та займається рецензуванням висновків судово-медичної експертизи. Він готував рецензію на висновок експерта №255/3687 від 29.11.2018 року та висновок комісійної судово-медичної експертизи №221-2018/о від 18.03.2019 року за зверненням адвоката ОСОБА_15 , дані рецензії підтримує. Висновки в даній рецензії є об`єктивними та правдивими. На його думку, в даному випадку, первинна судово-медична експертиза, яку виконував експерт ОСОБА_22 , мала виконуватись комісійно. Питання щодо наявності захворювань у висновку також не розкрито. При цьому, експерт робить категоричний висновок щодо причини смерті. В історії хвороби відсутня інформація про клінічний стан ОСОБА_10 за останній місяць, тобто в лікарів не виникало ніяких застережень, які потребували б ведення документації, однак в подальшому описують, що смерть настала раптово та реанімаційні заходи були неефективні. Медичну карту він не досліджував, однак такі дані там мали б бути зазначені і викладені експертом. В подальшому лікарі описують те, що ймовірно смерть настала внаслідок тромбоемболії легеневої артерії, оскільки це таке ускладнення, що викликає раптову смерть. При дослідженні легень експерт виявив тромб, написав про наявність червопідбного згустку. Однак експерт не звернув на це уваги та порушив правила щодо того, що він мав робити згідно інструкції.Теоретично тромбоемболія може бути причиною смерті ОСОБА_10 , однак дане питання має бути детально досліджене. Стосовно поліорганної недостатності, у випадках важких опіків вона існує, але не кожна призводить до смерті. В даному випадку вона мала місце. Але чи була вона причиною смерті можливо встановити за участі фахівця. Судово-медичні експерти роблять три види підсумків - категорично позитивний, категорично негативний або не передбачається можливим. Експерт ОСОБА_22 написав категорично позитивно, однак він з ним не погоджується. На його думку, даний категорично позитивний підсумок є недостатньо обґрунтованим. Щодо другої комісійної експертизи, питання щодо дефекту надання медичної допомоги визначаються за співставленням клінічної картини та проведеної діагностики і лікування діагнозу. Дане питання входить в компетенцію лікарів спеціалістів, що мали залучатись. На думку спеціаліста, під час проведення повторної експертизи необхідно залучити відповідних спеціалістів. Судово-медичні експерти, на його думку, не є такими фахівцями. Експерти написали синтезуючу частину, в якій виклали свої власні думки та навели інформацію з медичної карти. Судово-медичні експертизи виконуються лише державними установами, на відміну від криміналістичних, які можуть виконуватись також приватними підприємствами. З 2012 року він не є атестованим експертом. Статті КПК України, якими він керувався під час виконання даних рецензій, наведено в розділі аналізу та підсумків. Наказ МЮУ «Про затвердження порядку проведення рецензування висновків судових експертів» у рецензії не зазначено, оскільки він відноситься до проведення рецензування виключно всередині МЮУ, тобто це відомчий наказ, який не розповсюджується на МОЗ. Надання ним рецензії на висновок судово-медичної експертизи регламентується ст.20 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», оскільки адвокати написали йому запит на рецензію, тобто підставою для проведення рецензії є запит адвоката. Сама по собі рецензія не передбачена як самостійний процесуальний документ. Законодавчої підстави на проведення рецензування судово-медичної експертизи та інших експертиз немає. Тобто рецензування це думка спеціаліста. В Україні рецензуванням судово-медичної експертизи займається лише він, для того, щоб спростувати або підтвердити висновок експерта. Відповідальність за рецензію не передбачена.

ІV. Положення закону, яким керувався суд.

Відповідно до ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо:

1) встановлення причин смерті;

2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень;

3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності;

4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості;

6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Згідно зі ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:

1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;

3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

До ухвали суду про доручення проведення експертизи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, включаються питання, поставлені перед експертом учасниками судового провадження, судом. Суд має право не включати до ухвали питання, поставлені учасниками судового провадження, якщо відповіді на них не стосуються кримінального провадження або не мають значення для судового розгляду, обґрунтувавши таке рішення в ухвалі.

Після постановлення судом ухвали про доручення проведення експертизи судовий розгляд продовжується, крім випадків, якщо таке продовження неможливе до отримання висновку експерта.

V. Висновки та мотиви суду.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши надані клопотання та заперечення, дослідивши матеріали кримінального провадження, допитавши експертів та спеціалістів, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

При розгляді питання щодо слушності проведення експертизи під час судового розгляду суд виходить з того, що статтею 332 КПК України передбачені наступні підстави для її призначення, як-то:

(1) є дійсними обставини, визначені ст.242 КПК України, однак експертиза забезпечена не була, а для врегулювання певного питання необхідні спеціальні знання (ч.1 ст.332 КПК України);

(2) наявні обставини, визначені ч.2 ст.332 КПК України, а саме:

- суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

- під час судового розгляду виникли підстави, передбачені ч.2 ст.509 КПК України;

- існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

В даному кримінальному провадженні встановлено, що підстави, вказані в ч.1 ст.332 КПК України відсутні, оскільки стороною обвинувачення, в порядку ст.242 КПК України, було забезпечено проведення судово-медичних експертиз.

Щодо підстав, обумовлених ч.2 ст.332 КПК України, то фактично захисники у своїх клопотаннях посилаються на те, що існують достатні підстави вважати висновки експертів необґрунтованими та такими, що суперечать іншим матеріалам справи й викликають інші обґрунтовані сумніви в їх правильності.

Суд звертає увагу, що:

(1)первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше;

(2) повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, зокрема, істотними можуть визнаватися порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб (п.п.10-11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (далі - Постанова).

Згідно зі ст.ст.22, 26 КПК України вимога справедливого судового розгляду не накладає на суд зобов`язання доручити складання експертного висновку або проведення будь-якого іншого слідчого заходу лише тому, що сторона подала клопотання про це. Якщо захист наполягає на тому, щоб суд заслухав свідка або прийняв інші докази (такі як, наприклад, висновок експерта) суди повинні вирішити, чи є необхідним або доцільним прийняти ці докази для розгляду під часу слухання справи.

На думку суду, захисники вказаної потреби не довели. Так, судом проаналізовано у межах розгляду зазначених клопотань висновки експерта та встановлено, що вони проведені з дотриманням порядку їх призначення, визначеного в КПК України на час вчинення дії, а саме за ухвалами слідчого судді.

Про істотні порушення, в розумінні п.11 зазначеної Постанови, також не йдеться, оскільки у клопотаннях захисників не вказується на обмеження прав обвинувачених чи інших осіб, що також не вбачається судом.

Питання дотримання вимог Інструкції та Правил, на які наголошується в наданих суду стороною захисту рецензіях, на переконання суду, стосується лише майбутньої оцінки доказів на предмет належності та допустимості, у порядку ст. 94 КПК України, та не може тягнути за собою наслідків, визначених ст.332 КПК України.

В той час, як рецензент не є експертом в розумінні вимог закону, не попереджається про відповідальність за надання неправдивих рецензій, відповідно він в цих умовах перебирає на себе не притаманну йому функцію, адже докази у справі оцінює лише суд.

Більш того, рецензія означає огляд, повідомлення, деяку оцінку, відгук та проводиться з дотриманням Порядку проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 лютого 2020 року №335/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2020 року за №131/34414 (далі - Порядок рецензування) співробітниками НДУСЕ (п.1 Розділу ІІ Порядку рецензування) з метою вдосконалення професійної майстерності експертів, поліпшення якості та обґрунтованості їх висновків, однак рецензування не проводиться з метою спростування чи підтвердження висновків (п.2 Розділу І Порядку рецензування, позиція Верховного суду у справах №677/204/17 (постанова від 22 квітня 2020 року), №909/952/16 (постанова від 17 липня 2019 року).

Таким чином, пояснення спеціаліста ОСОБА_16 , який в судовому засіданні на запитання суду пояснив, що метою виготовлення даних рецензій було спростування чи підтвердження висновків експертів, суд сприймає критично, оскільки наведена мета прямо протирічить нормам зазначеного Порядку.

Відповідно питання, котрі порушує сторона захисту у своїх клопотаннях, можуть бути з`ясовані на підставі оцінки відповідних висновків в поєднанні з іншими даними, встановленими у ході судового розгляду справи. Позаяк, вони, в силу ч.2 ст.84 КПК України, є процесуальними джерелами доказів, а згідно з ч.2 ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, апріорі, відповідно до ч.10 ст.101 КПК України, висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження.

Щодо того, чи існують достатні підстави вважати висновки необґрунтованими та такими, що суперечать іншим матеріалам справи й викликають обґрунтовані сумніви в їх правильності, то суд відхиляє ці аргументи захисників, з огляду на наступне.

На переконання суду, під час допиту в судовому засіданні експертів судом перевірені усі зазначені стороною захисту можливі підстави для призначення повторної експертизи, щодо яких суд зазначає наступне.

1. Пункт 4 Правил, на порушення якої вказує захист, встановлено, що залежно від характеру експертизи до складу комісії можуть входити як фахівці тільки в галузі судово-медичної експертизи, так і фахівці інших медичних (у тому числі і фахівці медико-соціальних експертних комісій МОЗ) i немедичних спеціальностей.

За своїм процесуальним становищем всі вони при проведенні експертизи є експертами.

Тобто, це не обов`язок включати до комісії окремих спеціалістів галузі, а лише право. З досліджених судом доказів встановлено, що під час проведення експертизи до складу комісії входили експерти, які є судово-медичними експертами вищої кваліфікаційної категорії, мають вищу медичну освіту та стаж експертної роби понад 20 років. Їх профільна освіта включає в себе вивчення всіх інститутів медичної допомоги, а за час своєї роботи вони провели велику кількість судово-медичних експертиз, що вказує на їх професіоналізм у питаннях, які були поставлені для дослідження.

Навіть не зважаючи на це, комісія залучала до роботи інших професіоналів. На сторінці 67 висновку вказано: «Всі вище наведені дані медичної документації були вивчені та проаналізовані разом із позаштатним лікарем анестезіологом бюро».

2. В судовому засіданні встановлено, що комісія проводила експертизу не лише на підставі медичної карти стаціонарного хворого, оскільки їй надавався також висновок СМЕ №255/3687 від 28-29 листопада 2018 року, що був складений на підставі експертизи трупу ОСОБА_10 .

З дослідної частини висновку №255 вбачається, що експертом досліджено внутрішні органи трупа, і за результатами не виявлено тромбів, які б могли призвести до смерті (це слідує з детального опису внутрішніх органів, зокрема серця та легень). Саме дослідження після розтину є остаточним підтвердженням факту наявності чи відсутності тромбозу.

Судово-медичні експерти, допитані в судовому засіданні також підтвердили, що з опису випливає, що будь-яких тромбів, достатніх по розміру, щоб призвести до смерті людини, під час дослідження трупа не виявлено, а дрібні темно-червоні червоподібні згортки крові не обов`язково свідчать про тромбоемболію легеневої артерії. Головною причиною розвитку тромбоемболії легеневої артерії є ембол (тромб), що утворюється у венозних судинах у будь-якому органі. Найчастіше джерелом тромбоемболії є тромби вен нижніх кінцівок, рідше судини верхніх кінцівок та праві відділи серця.

Як зазначив допитаний судом експерт ОСОБА_12 тромб достатнього розміру було б неможливо не помітити під час проведеного огляду.

Тому твердження про неповноту дослідження в цій частині є необґрунтованим.

3. На противагу заявленим у клопотаннях захисту аргументам, що у висновку №221 відомості щодо змісту лікування наведенні лише у загальних фразах, у його синтезуючій частині детально вказано, як саме проводилося запобігання тромбоемболії та її лікування під час виявлення.

Щодо розвитку поліорганної недостатності, то треба вказати, що синдром поліорганної недостатності - це розвиток недостатності 2-х і більше органів чи систем органів.

Синдром - стійка сукупність низки симптомів, найчастіше з єдиним патогенезом (патогенез механізм виникнення і розвитку хвороби і окремих її проявів на різних рівнях організму).

Хвороба - патологічний процес, який проявляється порушеннями морфології (анатомічної, гістологічної будови), обміну речовин чи/та функціонування організму (його частин) у людини/тварини.

Тобто «синдром» і «хвороба» не є синоніми, але синдром може бути наслідком хвороби. У даному випадку у висновку експерта і медичній картці в якості діагнозу вказано «опікова хвороба».

Під час допиту в судовому засіданні експерти ОСОБА_12 та ОСОБА_14 підтвердили, що поліорганна недостатність може виникати внаслідок опікової хвороби, але стверджувати, що ОСОБА_10 хворіла на поліорганну недостатність та це є основною причиною її смерті, як зазначає сторона захисту, не коректно, оскільки основною причиною смерті була опікова хвороба, а безпосередньою - поліорганна недостатність.

Більш того, жоден з допитаних судом свідків не повідомив про те, що лікування ОСОБА_10 надавалось неправильно чи неналежно. Крім того, докази, які б про це свідчили, в матеріалах кримінального провадження відсутні і стороною захисту не долучені.

4. Не є беззаперечними аргументи захисників щодо того, що в картці хворої відсутні відомості про суть висновків судинного хірурга та не надано оцінки проведеному лікуванню за його висновками, адже на сторінці 69 висновку вказано, що ОСОБА_10 регулярно проводилися необхідні обстеження органів її тіла та отримувалися консультації відповідних лікарів.

У подальшому за результатами аналізів ОСОБА_10 проводилося лікування кардіологом. Лікування було достатнім, а всі рекомендації виконані. При цьому експерту слідчим суддею було поставлено питання, чи правильно проводилося лікування, на яке він надавав відповідь у синтезуючій частині висновку. Позитивна відповідь не потребує повторного детального розписування всіх форм маніпуляцій і надання їм характеристики.

Більш того, експерт ОСОБА_12 в суді вказав, що ними вивчались також щоденники, які фіксували стан ОСОБА_10 впродовж лікування, але вони повністю не передруковувались у результати експертизи. Але, як зазначив суду експерт, це не завжди потрібно. Під час експертизи вивчалися дані інструментальних досліджень пацієнтки.

5. Захист вказує, що оскільки динаміка лікування потерпілої була позитивна, то висновки про поліорганну недостатність суперечать ходу цих подій. Разом з тим, під час допиту експерт ОСОБА_12 суду пояснив, що під час лікування тривалий час лікарі підтримували стан ОСОБА_10 , належна медична допомога відтерміновувала смерть потерпілої, яка нажаль була неминуча, незважаючи на те, що іноді її стан зовні дещо покращувався.

6. Твердження сторони захисту про те, що у жодному висновку експерта не вказано повного діагнозу потерпілої, на думку суду також є безпідставними, оскільки як вбачається з висновків судово-медичних експертиз стосовно ОСОБА_10 (висновок CME 255/3687 від 29.11.2018 та висновок комісійної CME №221-2018/0 від 18.03.2019) у них зазначено посмертний епікриз, який взято із її медичної картки.

Епікриз - це судження про стан пацієнта, про діагноз, причини виникнення і розвитку хвороби, про обґрунтування та результати лікування. Епікриз формується після завершення лікування або на певному його етапі і є складовою медичної карти хворого. Залежно від особливостей перебігу і наслідків хвороби епікриз може містити судження про прогнози пацієнта, висновки щодо необхідності подальшого нагляду за ним, лікувально-трудові рекомендації. У разі летального випадку в епікризі зазначають причину смерті.

Тобто, епікриз зазначається у довідці лікарів або медичній картці пацієнта, однак це не висновок судово-медичної експертизи і навіть не результат розтину патологоанатома.

Відповідно до Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, що затверджена Наказом МОЗ №6 від 17 січня 1995 року, висновок експертизи має містити опис обставин справи, де викладаються відомості, які необхідні судово-медичному експерту при виконанні експертизи та складанні підсумків: слідчі дані, зміст медичних документів, опитування та скарги особи, яку оглядають тощо.

Тому у висновку експертизи описано фактичні обставини, з яким діагнозом було госпіталізовано хвору, яке лікування вона отримувала, які причини смерті вказали лікарі та документи, в яких містяться відповідні висновки.

Це опис документів, які були надані експерту та містять первинну версію лікарів, а не з`ясоване за допомогою розтину чи експертизи твердження, як зазначає сторона захисту у своїх клопотаннях.

Також, у випадку ОСОБА_10 лікарі вказали, як причину смерті діагноз: опікова хвороба, хімічний опік II-III ст.35% голови, шиї, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, опік ІІ стадії рогівки лівого ока, що представляло собою основне захворювання.

Сепсис, поліорганна недостатність (токсична кардіоміопатія, енцефалопатія, тромбоз лівої підколінної вени від реканалізації, ожиріння III ст. гіпотеріоз, метаболічний синдром, ТЕЛА (тромбоемболія легеневої артерії) - це захворювання, що являє собою ускладнення основної хвороби та супутні захворювання.

Відповідаючи на питання, що стало причиною смерті обидва експерти чітко вказали суду, що нею була саме опікова хвороба, тобто саме вона є головною причиною розвитку будь-яких супутніх станів та погіршень, що цілком поєднується з позицією, що поліорганна недостатність стала симптомом та наслідком основної хвороби.

7. Щодо припущень захисту в частині того, що комісією було проігноровано діагноз «ТЕЛА», то слід відмітити, що останній не підтвердився під час проведення розтину тіла ОСОБА_10 . Результати розтину були надані комісії на дослідження. Також в їх висновку надавався аналіз характеру медичної допомоги хворій від можливих тромбів.

8. Сторона захисту вказує, що експертами не було надано оцінку супутнім хворобам та хронічним захворюванням ОСОБА_10 та їх причинно-наслідковому зв`язку із її смертю, однак експерт ОСОБА_12 суду зазначив, що саме гіпотиреоз міг сприяти розвитку серцевої недостатності. Таким чином, відсутні вагомі дані на противагу вказаним, аби вважати, що вони не могли мати впливу на її смерть.

9. Твердження захисту про те, що експертами не було проаналізовано здійснення реанімаційних заходів, на думку суду, є необґрунтованими, оскільки експерти і не мали цього роботи, адже реанімація - це відновлення життєво важливих функцій організму (перш за все дихання і кровообігу). Реанімацію, як слушно зазначила у своїх запереченнях представник потерпілих, проводять тоді, коли відсутнє дихання і припинилась серцева діяльність чи ці функції пригнічені настільки, що практично і дихання і кровообіг не забезпечують потреб організму, тобто коли організм фактично вже відмовляє, що пов`язане із хворобою чи іншим небезпечним станом організму.

Таким чином, експертами було досліджено основну причину, яка призвела до необхідності здійснення реанімаційних заходів, а саме опікова хвороба.

10. Щодо маніпуляцій із хворою, зокрема масажу ніг, на що звертає увагу сторона захисту, слушним буде зазначити, що допитані в суді експерти зазначили, що масаж ніг у випадку ОСОБА_10 не міг призвести до тромбоемболії.

Відповідно, з огляду на зазначене, суд не вбачає підстав вважати, що висновки експертів є необґрунтованими чи такими, що суперечать іншим матеріалам справи або викликають інші обґрунтовані сумніви в їх правильності.

На думку суду, відсутні підстави вважати висновки неясними, так як вони чітко викладені й мають визначений, конкретний характер.

Отже, на думку суду, клопотання сторони захисту задоволенню не підлягають, оскільки не містять в собі, у відповідності до ст.332 КПК України, відомостей, передбачених ст.242 КПК України, для з`ясування, яких саме обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, необхідно спеціальні знання, оскільки саме до компетенції суду, а не експерта, належить питання оцінки доказів з точки зору їх належності та допустимості, згідно положень ст.94 КПК України, а саме докази мають оцінюватися судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення з урахуванням того, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, а обставин, вказаних п.3 ч.2 ст.332 КПК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотань про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи відмовити.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_18 про допит свідків, суд вважає необхідним його задовольнити, враховуючи пояснення сторони захисту про забезпечення явки даних свідків в наступне судове засідання, та допитати свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 в судовому засіданні, яке призначене на 12-00 годину 27 квітня 2023 року, в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва, оскільки їх допит, на думку суду, сприятиме виконанню вимог ст.ст.2, 9 КПК України та забезпеченню права обвинувачених на захист.

Керуючись ст.ст.2, 9, 242, 332, 350, 369-372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання сторони захисту про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні №0000215 - відмовити.

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_8 про допит свідків у кримінальному провадженні №0000215 - задовольнити.

Допитати свідків ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в судовому засіданні, яке призначене на 12-00 годину 27 квітня 2023 року, в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва за адресою: м.Київ, вул.Пластова, 3.

Допит свідка ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснити в режимі дистанційного судового провадження шляхом встановлення відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеоконференцзв`язку ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України з Дніпровським районним судом м.Києва, о 12-00 годині 27.04.2023 року для проведення допиту свідка ОСОБА_20 доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Зобов`язати посадових осіб ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України вручити свідку ОСОБА_20 пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки, попередження про кримінальну відповідальність та присягу свідка, які направити в подальшому до суду для доручення до матеріалів справи.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку.

Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференцзв`язку фіксувати за допомогою технічних засобів.

Копію ухвали направити для організації виконання начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 17-30 годині 26 квітня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1