Справа № 357/5484/23
У Х В А Л А

12 травня 2023 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000042, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2018 за ознаками вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України стосовно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кашперівка Тетіївського району Київської області, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

сторони кримінального провадження: прокурор Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , звернулися до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000042, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2018 за ознаками вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

На обгрунтування ризиків слідчий зазначає, що 25.01.2018 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук та заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» № 23/01/15-2018, оскільки в ході проведення розшукових заходів та при допиті рідних та осіб, які проживають поряд з ОСОБА_4 , установлено, що підозрюваний за місцем реєстрації не з`являється, а лише відомо, що він переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та місцезнаходження його на даний час невідоме.

Постановою слідчого від 13.02.2018 кримінальне провадження зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України в зв`язку із розшуком підозрюваного ОСОБА_4 .

В ході оперативно розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у Литовській республіці, кордон якої перетнув 07.05.2018.

Відповідно до інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан», у період з 10.05.2018 по 09.05.2023, відсутні відомості про перетин Державного кордону України ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 11.05.2023 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.

Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні та свідка ОСОБА_7 , якій неодноразово надходили СМС повідомлення із погрозами із телефонного номеру НОМЕР_1 .

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиції сторін.

У судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині.

Позиція слідчого судді.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку прокурора, дослідивши надані ними матеріали, та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п.1- п.3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний-обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного - обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним- обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

У ході судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.10.2017, близько 1 год. 15 хв., в м. Тетіїв Київської області на перехресті вулиці Гоголя та провулок Дачний ОСОБА_4 за попередньою злочинною змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , переслідуючи умисел на незаконне викрадення ОСОБА_6 , шляхом застосування фізичного насильства, яке виразилось у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , заштовхали потерпілого ОСОБА_6 до автомобіля марки Ayдi темного кольору (д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований в Республіці Польща).

В подальшому ОСОБА_4 ,, діючи за попередньою злочинною змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вивезли викраденого ОСОБА_10 на автомобілі марки Ayдi темного кольору (д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований в Республіці Польща) за межі міста Тетіїв в напрямку траси Е95 (Одеської траси), при цьому застосовуючи фізичне насильство утримували потерпілого ОСОБА_6 проти його волі у вказаному автомобілі приблизно до 3 години ночі 22.10.2017.

Далі продовжуючи свою злочинну діяльність, 22.10.2017, близько 1 год. 15 хв., в м. Тетіїв Київської області на перехресті вулиці Гоголя та провулок Дачний ОСОБА_4 за попередньою злочинною змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , шляхом застосування насильства небезпечного для життя в момент заподіяння, яке виразилось у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 відкрито заволоділи його мобільним телефоном та грошовими коштами в сумі 3500 грн.

Згідно із висновком експерта № 99 від 15.12.2017 у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою м"яких тканин правої вискової області, спинки носа, крововиливу в правій очній області, вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли утворитись від нанесення ударів руками та ногами іншої людини, крововиливів променево-зап"ястних суглобів, які утворились від утримання руками іншої людини. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я.

11.01.2018 ОСОБА_4 винесено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні № 0000326 від 26.10.2017, яке вручено його бабусі ОСОБА_11 11.01.2018 о 15:00 год.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За вимогами ч. 2 ст. 135 КК України у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено з дотриманням вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, що визначений ч. 2 ст. 135 КПК України

Щодо обґрунтованості підозри.

Вищезазначені обставини обумовлюють наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення на думку сторони обвинувачення, з чим слідчий суддя погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_6 від 26.10.2017 та 29.11.2017 , який показав, що 22.10.2017 близько 01:00 год в м.Тетіїв, перебуваючи на вулиці Гоголя, його заштовхали в автомобіль невідомі чоловіки, які були у балаклавах, під час руху автомобіля вимагали грошові кошти при цьому застосовували фізичне насильство, а саме наносили удари. Також невідомі заволоділи його грошовими коштами в сумсі 3500 грн. та мобільним телефоном; протоколом впізнання особи від 15.12.2017 відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_12 , на фотознімку під номером 2 (фото ОСОБА_4 ) впізнав чоловіка який вчинив щодо нього грабіж; показаннями свідка ОСОБА_7 від 26.10.2017 та від 28.10.2017; показаннями свідка ОСОБА_13 від 09.01.2018; висновком судово-медичної експертизи № 99 від 15.12.2017 відповідно до якого, у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження; матеріалами виконаного доручення працівниками СБУ, відповідно до якого, проведено аналіз телефонних з`єднань ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та встановлено, що заволодіння майном та грошовими коштами ОСОБА_6 , а в подальшому вимагання грошових коштів з його матері ОСОБА_7 було заздалегідь підготовлене та вчинене ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 ; вироком Володарського районного суду від 05.12.2021 яким ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.189 КК України до 5 років позбавлення волі.

За викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обгрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення примінальних правопорушень, передбачениї ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України.

Наявність ризиків та їх обґрунтованість.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків у даному кримінальному провадженні слідчий суддя вважає переконливими та погоджується із доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на таке.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та/або суду обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку (кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією ). Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Окрім того, слідчим суддею встановено, що підозрюваний ОСОБА_4 ухилився від органу досудового розслідування у зв`вязку з чим постановою слідчого від 25.01.2018 його було оголошено в розшук. В ході оперативно розшукових заходів встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у Литовській республіці, кордон якої перетнув 07.05.2018.

Відомості про перетин Державного кордону України у період з 10.05.2018 по 09.05.2023 у органу досудового розслідування відсутні.

У матеріалах кримінального провадження наявна постановою слідчого від 11.05.2023 про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 у міжнарожний розшук.

З огляду на наявність у матеріалах клопотання доказів оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_4 - відповідна постанова слідчого від 11.05.2023,- слідчий суддя дійшов до висновку, що прокурором доведено факт оголошення міжнародного розшуку підозрюваного.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного ОСОБА_15 та характером кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку про існування високого ступеня ризику того, що останній переховуватиметься від органів досудового розслідування чи суду.

Також слідчий суддя погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризику незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_6 та на свідка ОСОБА_7 , яка під час допиту надала показання про те, що на її номер мобільного телефону надходили смс-повідомлення з погрозами.

При цьому слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення посилається на неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наявність високого ступеню встановлених ризиків.

Слідчий суддя зазначає, що метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й такого виняткового, як тримання під вартою, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, при виборі між кількома запобіжними заходами, слід перевірити чи можуть більш м`які запобіжні заходи, запобігти ризикам, існування яких доведено прокурором.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан, наявність судимостей. розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання стосовно підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_4 неодружений, утриманців немає, непрацюючий, після вчинення злочину зник з місця постійного проживання.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , особу підозрюваного, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування чи суду та незаконного впливу на свідка та потерпілого у кримінальному провадженні.

Сукупність вказаних обставин на переконання суду не дає підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який просить застосувати орган досудового слідства тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує також вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За викладених встановлених слідчим суддею обставин, враховуючи, що підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, та що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, на переконання слідчого судді переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, суд оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнає за реальну небезпеку можливість ухилення від слідства та суду та незаконного впливу на потерпілого та свідка у разі застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який просить застосувати орган досудового розслідування. Адже, на переконання слідчого судді, саме такий запобіжний захід, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та в повній мірі забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Слідчий суддя зазначає, що при розгляді даного клопотання прокурором доведно наявність підстав, передбачених ст. 177 КПК України, також доведено, що підозрюваний оголошений в міжнарожний розшук, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до абзацу 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 96, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000042, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2018 за ознаками вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кашперівка Тетіївського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України визначити, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_16