ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 200/1374/17

провадження № 51-2379 км 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника заставодавця -

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах заставодавця ОСОБА_7 , на ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого та 15 березня 2023 року у кримінальному провадженні № 000948 стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 23 грудня 2016 року ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 369 КК України, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 1 033 500 грн.

29 грудня 2016 року ОСОБА_7 вніс заставу в розмірі 1 033 500 грн, після чого ОСОБА_8 було звільнено з-під варти.

30 січня 2017 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000948 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 369 КК України.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 призначено до розгляду, застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звернуто в дохід держави заставу в розмірі 1 033 500 грн, внесену за обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , заставодавець ОСОБА_7 та його представник, не погоджуючись із ухвалою від 10 лютого 2017 року в частині звернення застави в дохід держави та застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подали апеляційні скарги, за результатами розгляду яких Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалами від 22 березня 2017 року, 31 березня 2017 року та 04 липня 2017 року відмовив у відкритті апеляційних проваджень у зв`язку з тим, що апеляційні скарги подані на судове рішення, яке не підлягає окремому апеляційному оскарженню.

15 грудня 2022 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 , звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито стосовно нього кримінальне провадження.

Адвокат ОСОБА_10 в інтересах заставодавця ОСОБА_7 , не погоджуючись із ухвалами суду першої інстанції від 15 грудня 2022 року та 10 лютого 2017 року в частині звернення застави в дохід держави, подав апеляційну скаргу.

06 лютого 2023 року суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду, керуючись вимогами п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, повернув апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в частині оскарження ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2022 року.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 22 лютого 2023 року поновив адвокату ОСОБА_10 строк на апеляційне оскарження ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року та відкрив апеляційне провадження за його апеляційною скаргою.

15 березня 2023 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах заставодавця ОСОБА_7 , залишено без задоволення, а ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

За змістом касаційної скарги адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах заставодавця ОСОБА_7 , не погоджуючись із ухвалами суду апеляційної інстанції від 06 лютого 2023 року та 15 березня 2023 року через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги адвокат мотивує тим, що суд апеляційної інстанції:

- не зважив на наявність у цій справі чотирьох судових рішень щодо неможливості окремого оскарження в апеляційному порядку рішень, постановлених під час судового розгляду, обмеживши тим самим право скаржника на апеляційне та касаційне оскарження;

- безпідставно повернув апеляційну скаргу в частині оскарження ухвали суду першої інстанції від 15 грудня 2022 року, не врахувавши законодавчі зміни у ч. 2 ст. 392 КПК України, при цьому порушив вимоги ч. 4 ст. 31 КПК України;

- самостійно роз`єднав апеляційну скаргу на частини та розглянув клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке апелянтом не подавалось;

- не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги щодо безпідставного звернення судом першої інстанції застави в дохід держави.

Позиції учасників судового провадження

Адвокат ОСОБА_6 підтримав доводи касаційної скарги, просив її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги, просив залишити оскаржувані судові рішення без зміни.

Мотиви Суду

Положеннями ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

У поданій касаційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах заставодавця ОСОБА_7 , покликається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, допущене судом апеляційної інстанції при постановленні ухвал за результатом розгляду апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 .

За змістом ст. 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 статті 392 КПК України регламентовано, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України (в редакції Закону № 4651-VI від 13 квітня 2012 року) ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включенні до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.

Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року визнано неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою» № 1027-IX від 02 грудня 2020 року доповнено ст. 392 КПК України частиною 2, згідно з якою ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 10 лютого 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська під час підготовчого судового засідання змінив ОСОБА_8 запобіжний захід на тримання під вартою, раніше внесену заставу в розмірі 1 033 500 грн звернув у дохід держави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , заставодавець ОСОБА_7 та його представник, не погоджуючись з ухвалою від 10 лютого 2017 року в частині застосування запобіжного заходу та звернення застави в дохід держави, подали апеляційні скарги, проте Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалами від 22 березня 2017 року, 31 березня 2017 року та 04 липня 2017 року відмовив у відкритті апеляційних проваджень через те, що апеляційні скарги подані на судове рішення, яке не підлягало апеляційному оскарженню. Водночас апеляційний суд роз`яснив, що заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

15 грудня 2022 року Бабушкінський районний суду м. Дніпропетровська звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності та закрив стосовно нього кримінальне провадження.

Адвокат ОСОБА_10 в інтересах заставодавця ОСОБА_7 оскаржив указану ухвалу в частині звернення застави в дохід держави, включивши до апеляційної скарги доводи щодо незгоди з ухвалою підготовчого судового засідання від 10 лютого 2017 року.

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду, керуючись вимогами п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, 06 лютого 2023 року повернув адвокату ОСОБА_10 подану ним апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 5 ст. 399 КПК України копія ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з цією скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Проте всупереч указаній процесуальній нормі суд апеляційної інстанції продовжив апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_10 , виділивши з неї доводи, які стосувались незгоди з ухвалою від 10 лютого 2017 року, провів окреме судове засідання 22 лютого 2023 року з питання поновлення строку на апеляційне оскарження цієї ухвали (за відсутності клопотання адвоката ОСОБА_10 ).

Після чого Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 15 березня 2023 року залишив без задоволення апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 та без змін - ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року.

Тобто суд апеляційної інстанції, отримавши одну апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 , ухвалив два суперечливих за змістом судових рішення, відтак допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування цих рішень та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого слід урахувати викладене, ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Оскільки під час касаційного перегляду було встановлено, що суд апеляційної інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, то Суд не вбачає підстав для надання оцінки іншим доводам касаційної скарги адвоката ОСОБА_6 , а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах заставодавця ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвали Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого та 15 березня 2023 року у кримінальному провадженні № 000948 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3