Справа № 991/5669/23
Провадження № 1-кс/991/5690/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА [І].

Дата і місце постановлення [1-1].

06 липня 2023 року, місто Київ.

Назва та склад суду, секретар судового засідання [1-2].

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (надалі - слідчий суддя), секретар судового засідання ОСОБА_2 .

Найменування (номер) кримінального провадження [1-3].

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) 05 січня 2023 року за № 0000007.

Прізвище, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання [1-4].

Інформація у клопотанні відсутня.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа [1-5].

За ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження [1-6].

Детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 (надалі - детектив); представник володільця майна - адвокат ОСОБА_4

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА [ІІ].

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається [2-1].

Вирішується питання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000007 від 05 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Питання про арешт майна вирішується за клопотанням прокурора Шостого відділу Управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 .

Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів [2-2].

Слідчий суддя встановив таке.

Клопотання прокурора відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та обґрунтоване наступним.

У провадженні детективів Національного антикорупційного бюро України перебуває кримінальне провадження за № 0000007 від 05 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме - за фактом протиправного відчуження службовими особами Винниківської міської ради на користь третіх осіб земельної ділянки площею 15,9958 га, в т.ч. - земель водного фонду.

У клопотанні прокурор зазначає, що службовими особами Винниківської міської ради, в порушення положень ст. ст. 59, 92, 120, 134 Земельного кодексу України відчужено за заниженою ціною на користь суб`єкта господарювання землі водного фонду загальною площею близько 25,7 га.

На підставі ухвали слідчої судді Вищого антикорупційного суду від 15 червня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000007 проведено обшук за адресою прижиттєвого проживання міського голови Винниківської міської ради ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яким від імені зазначеного органу місцевого самоврядування вчинялись правочини, направлені на відчуження вищевказаної земельної ділянки.

В ході проведеного 21 червня 2023 року обшуку за адресою АДРЕСА_1 виявлено мобільний телефон IPhone IMEI НОМЕР_1 та ноутбук Dell s/n 27KFYN2, які прижиттєво використовувались ОСОБА_6 . З огляду на те, що доступ до зазначених пристроїв обмежений системами логічного захисту інформації, який не можливо подолати без проведення експертного дослідження, телефон IPhone IMEI НОМЕР_1 та ноутбук Dell s/n 27KFYN2 було тимчасово вилучено для проведення експертизи з метою подолання системи логічного захисту та відновлення видалених файлів.

У подальшому, постановою детектива Національного бюро від 22 червня 2023 року вищеперераховані пристрої визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000007 від 05 січня 2023 року.

Отже, з метою забезпечення збереження даного речового доказу, прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить накласти арешт на речові докази: телефон IPhone IMEI НОМЕР_1 та ноутбук Dell s/n 27KFYN2, які виявлені та вилучені в ході проведеного 21.06.2023 обшуку за адресою АДРЕСА_1 . У клопотанні прокурор також зазначає, що застосування вказаного заходу забезпечення є необхідним з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вказані обставини підтверджуються долученими до клопотання копіями матеріалів, зокрема: витягом з ЄРДР; звітом про експертну грошову оцінку; рішеннями Винниківської міської ради м. Львова за № 2078, № 3465; договорами купівлі продажу земельних ділянок від 23 листопада 2020 року; ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15 червня 2023 року; протоколом обшуку від 21 червня 2023 року; постановою про визнання речовим доказом від 22 червня 2023 року тощо.

Детектив у судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив задовольнити. Також детектив зазначив про необхідність проведення експертного дослідження з метою подолання системи логічного захисту.

Представник володільця майна - адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання через його необґрунтованість.

Слідчий суддя дослідив клопотання про арешт майна з додатками до нього та заслухав думки учасників кримінального провадження.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався [2-3].

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України: «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України: « Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна».

Відповідно до вимог п. п. 1-2 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК України: «Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України: «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку».

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України: «Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу».

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України: « Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна».

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України: «Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України: «Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання».

Відповідно до вимог абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України: «Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу».

З клопотання про арешт майна та долучених до нього матеріалів видно, що 21 червня 2023 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено телефон IPhone IMEI НОМЕР_1 та ноутбук Dell s/n 27KFYN2, які у подальшому були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні за № 0000007 на підставі постанови детектива НАБУ від 22 червня 2023 року, оскільки воно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, підставою для накладення арешту на майно є те, що у ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у проведенні експертного дослідження з метою подолання системи логічного захисту, а також щодо виявлення видаленої інформації, у тому числі стосовно спілкування осіб, причетних до вчинення злочину.

Під час вирішення клопотання про накладення арешту на зазначене майно слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Так, слідчий суддя погоджується з позицією прокурора, що вилучене майно належить до речових доказів, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. А тому є підстави для накладення на нього арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Під час розгляду цього клопотання, слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. Вказана норма узгоджується також з ч. 5 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»), тобто має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Слідчий суддя також зазначає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім того, накладення арешту на вказане майно забезпечить запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника, дійшов висновку, що вказані у даному клопотанні мобільний телефон та ноутбук, мають значення для кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, з огляду на викладене, керуючись положеннями ст. ст. 131, 132, 170-173, 372, 376 КПК України дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА [ІІІ].

Висновки слідчого судді [3-1].

Слідчий суддя постановив:

1) клопотання прокурора шостого відділу Управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 - задовольнити;

2) накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000007 від 05 січня 2023 року на речові докази: телефон IPhone ІМЕІ НОМЕР_1 та ноутбук Dell s/n 27КFYN2, які виявлені та вилучені в ході проведеного 21 червня 2023 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) ухвала про накладення арешту виконується негайно слідчим (детективом), прокурором, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження [3?2].

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 17 липня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1