Кримінальне провадження №629/3141/23
Номер провадження 1-кп/629/139/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орілька Лозівського району Харківської області, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

28.09.2022, приблизно о 20:30 год., ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем «Renault Espace», р.н. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, та рухався по автодорозі «Мерефа-Павлоград-Лозова» зі сторони с. Чернігівське Лозівського району Харківської області, в напрямку м. Лозова, зі швидкістю приблизно 120 км/год.

При в`їзді в с.м.т. Панютине Лозівського району Харківської області, на 103 км + 200 м автошляху «Мерефа-Лозова-Павлоград», водій ОСОБА_4 , діючи необережно, обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування, при яких, втратив контроль над керуванням автомобіля «Renault Espace», р.н. НОМЕР_1 , внаслідок чого на закругленні дороги ліворуч, допустив виїзд на праве узбіччя по ходу свого руху з подальшим перекиданням, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого:

п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»,

Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобілю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці дорожньо-транспортної події та згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-17/643-ЛЗ/21 від 26.11.2022 причиною смерті останньої явилася несумісна з життям тупа поєднана травма грудної клітини та живота у вигляді численних переломів кісток скелета з розривами та відривами внутрішніх органів.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_4 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом, втратив контроль над керуванням автомобіля та, діючи з необережності, на закругленні дороги ліворуч, допустив виїзд на праве узбіччя по ходу свого руху з подальшим перекиданням, що спричинило вказані вище наслідки.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення правопорушення, викладені в обвинувальному акті, не заперечував визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються, пояснив, що приблизно о 20:00 їхав разом з дружиною з м. Харків, була «мрячка», потемніло, «не вписався в поворот», в наслідок чого машину «викинуло» в кювет, що було далі пам`ятає погано, бо дуже був пошкоджений (переламані ребра, таз лопнув). Також повідомив, що до війни офіційно працював ЧП «Балєнко» водієм «дальнобійником», перевозив продукти по Україні та за кордон, після початку війни підприємство закрилось, на даний час він не офіційно працює перевозить продукти харчування, допомогає волонтерському центру. Просив не позбавляти права керування транспортним, оскільки він не офіційно пацює водієм і це його єдиний заробіток.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, а також те, що ним не оскаржуються фактичні обставини кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив дослідження доказів по кримінальному провадженню, обмежившись допитом обвинуваченого, вивченням особистості обвинуваченого, та визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оскаржуються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена.

Таким чином дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він є громадянином України, з середньою освітою, офіційно не працює, є внутрішньо переміщеною особою, за місцем мешкання характеризується формально, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

При призначенні та визначенні виду покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 5 ст. 12 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд вважає його щире каяття в скоєному.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, скоєного з необережності, даних про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, є особою похилого віку, беручи до уваги висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді, згідно якого оран пробації вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, що не становить високої небезпеки для суспільства, також думку потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого, з урахуванням обставини, яка пом`якшує покарання та відступіть обставин, які обтяжують покарання, додержуючись принципу законності, індивідуалізації,справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання, застосувавши ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, а також необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було "свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи"".

Виходячи з роз`яснень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", у кожному випадку призначення покарання за ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. З урахуванням конкретних обставин, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, характер допущених ОСОБА_4 порушень Правил безпеки дорожнього руху, з урахуванням його відношення до вчиненого, щирого каяття, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням думки потерпілої, яка просила не позбавляти обвинуваченого прав, оскільки це «його хліб» та він займається перевезенням гуманітарки, повідомлення ГО «Лозівська міськрайонна громадська організація «Жіночий Легіон Лозівщини», згідно якого ОСОБА_4 надава допомогу Волонтерському центру у перевезенні продуктів харчування, беручи до уваги, пояснення обвинуваченого стосовно того, що він до війни офіційно працював водієм у ЧП «Балєнко», а зараз не офіційно працює водієм, суд вважає, що застосування покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом поставить ОСОБА_4 у скрутне матеріальне становище, а покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, тому суд дійшов висновку про не доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, та вважає, що за таких обставин буде досягнуто мети покарання.

Підстави для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, у суду відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням у справі експертизи в сумі 15849,04 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 2 роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню № 0001286 за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121- 23/2951-ІТ від 15.02.2023 в розмірі 1510,24 грн.; за проведення судової автотехнічної експертизи № 24996/3529-3532 від 09.02.2023 - 14338,80 грн. Всього 15849,04 грн.

Арешт на майно накладений ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2022 р. скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль «Renault Espace», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Наталія ЦЕНДРА