Дата документу 22.06.2023 Справа № 336/1614/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/1614/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/150/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Запоріжжя, офіційно не працевлаштованої, яка має середню освіту, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

обвинуваченої ОСОБА_6 .

Заступник керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01 червня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді громадських робіт строком 60 (шістдесят) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили ухвалено не обирати.

Вирішена доля речових доказів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 490,35 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з вищенаведеного вироку убачається, що безпосередньо судом фактичні обставини провадження встановлено не було, а обвинувачення, визнане доведеним, не сформульоване, що унеможливлює оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченої.

Зазначені недоліки є безумовною підставою для скасування вироку.

Окрім цього прокурор вважає, що у порушення вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, суд при призначенні покарання ОСОБА_6 необґрунтовано застосував норми ст.69 КК України та призначив останній покарання у виді 60 годин громадських робіт.

Таке застосування статті 69 КК України є неправильним та невмотивованим і не відповідає даним про особу обвинуваченої, обставинам кримінального провадження.

Прокурор вважає, що суд порушив вимоги закону та на підставі ст. 69 КК України необґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді 60 годин громадських робіт, оскільки наведені судом обставини як притягнення обвинуваченої вперше до кримінальної відповідальності, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої (щире каяття, визнання вини у повному обсязі, добровільне відшкодування шкоди), її особу (не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога; позбавлена батьківської любові та підтримки, виховувалась бабкою), вчинений злочин відповідно до ст.12 КК України належить до нетяжкого, відсутність обтяжуючих покарання обставин, позиція потерпілого, який будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, не може свідчити про зниження ступеню суспільної небезпечності вчиненого нею грабежу.

Незважаючи на судову дискрецію у вирішенні питання призначення покарання, суд водночас має дотримуватися у цьому питанні певних обмежень. Так, Верховний Суд у своєму висновку від 03 лютого 2021 року у справі №629/2739/18 зауважив, що ч.1 ст. 69 КК України у виключних випадках надає повноваження суду призначити більш м`яке, ніж мінімальне, покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч.1 або ч.2 ст. 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Також ці обставини чи сукупність обставин мають перебувати в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпечність злочину та/або винуватої особи. Окрім цього, касаційний суд констатував, що ці обставини у своїй сукупності мають настільки звужувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винній особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

За таких обставин суд повинен був призначати ОСОБА_6 мінімальне покарання у межах санкції інкримінованої статті (120 годин громадських робіт). Таке покарання у будь-якому разі не становить «надмірного тягара для особи».

Наведені порушення вимог КПК України під час ухвалення судового рішення, призвели до ухвалення вироку, який за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Ураховуючи наведене, прокурор вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а також через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

У разі встановлення під час нового судового розгляду таких самих обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченої, покарання призначене ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст. 186 КК України, на думку прокурора, слід вважати надто м`яким.

Згідно з вироком суду, обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, надійшов до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 13 лютого 2021 року о 22 годині 34 хвилини, знаходячись біля торгової полиці з ковбасними виробами в приміщенні магазину «АТБ», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Іванова 2Б, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, в ході раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_10 , відкрито викрала з рук останнього мобільний телефон марки Samsung A21s синього кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , вартістю 5000 грн.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_6 разом з викраденим мобільним телефоном вийшла з приміщення магазину «АТБ», зникла з місця скоєння злочину з викраденим майном, яке на праві власності належить ОСОБА_10 , чим згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-21/2365-ТВ від 19 лютого 2021 року, спричинила останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3932 грн 67 коп.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж).

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, окрім іншого: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду першої інстанції вказаним вимогам кримінального процесуального законодавства не відповідає, з огляду на таке.

З вироку суду убачається, що за результатами судового розгляду суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях обвинуваченої ОСОБА_11 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Проте, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку не сформульоване обвинувачення, яке визнано судом доведеним, а міститься лише посилання на обставини, які встановлені під час досудового розслідування, згідно з обвинувальним актом.

Викладене є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та потягло порушення права обвинуваченої на захист.

В свою чергу, доводи прокурора з приводу м`якості призначеного обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, була позбавлена батьківського піклування, виховувалась бабусею.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини у повному обсязі, добровільне відшкодування шкоди.

З врахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченої, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення обвинуваченій ОСОБА_6 на підставі ст.69 КК України більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією статті обвинувачення - у виді громадських робіт на строк 60 годин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в цій частині дотримався вимог ст.65 КК України.

Разом з цим, з урахуванням того, що судом першої інстанції було допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначені вище, оскаржуваний вирок суду на підставі ст.ст.407, 409, 410, 412 КПК України підлягає безумовному скасуванню.

Діючи в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів не може виправити вказані недоліки, тому, виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, скасовуючи вирок суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі апеляційного суду, повно та всебічно дослідити обставини провадження та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01 червня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4