Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7947/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Коростишів, (зі слів): має середню спеціальну освіту, не одружений, на утриманні дітей не має, працює неофіційно кольщиком бруківки; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у 2020 році притягався до кримінальної відповідальності, вважається несудимим в силу статті 89 КК України,-

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 жовтня 2023 року, без визначення розміру застави, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Вважає підозру необгрунтованою, а ризики, на які посилався прокурор, не доведеними. Вказує, що прокурором не доведено чому більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_8 ..

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 17.08.2023 року старший слідчий СУ ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави, в обгрунтування якого вказав, що у провадженні СУ ГУНП України в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження №0000373 від 14.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.1 ст.309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, однак не пізніше 10.07.2023, у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які вступили у попередню злочинну змову, з корисливих мотивів, на ґрунті вигаданого та не існуючого боргового зобов`язання, виник умисел, направлений на вимогу передачі їм грошових коштів ОСОБА_11 , поєднаний із заподіянням тілесних ушкоджень та погрозами насильства над потерпілим.

Так, 15.07.2023 року ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, зустрілись із ОСОБА_11 поблизу домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , де в усній формі, рішучим тоном ОСОБА_12 висловив вимогу передачі йому потерпілим грошових коштів в сумі 70 000 гривень, під надуманим приводом вчинення ОСОБА_11 крадіжки у знайомого ОСОБА_12 та наголосив на негативних наслідках для потерпілого, які настануть у разі невиконання ним цієї вимоги. Після чого ОСОБА_8 наніс удар ногою в обличчя ОСОБА_11 та також повторно наголосив на негативних наслідках для здоров`я потерпілого у разі невиконання ним цієї вимоги.

В подальшому, 27.07.2023 року ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, зустрілися з ОСОБА_11 поблизу підприємства по обробці каменю в с. Старосільці Житомирського району та області, де у черговий раз висловили вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 70 000 гривень, після чого ОСОБА_8 наніс потерпілому декілька ударів ногами по спині, у праве плече та не менше двох ударів у голову та встановив граничний строк передачі грошових коштів до кінця липня 2023 року, а також наголосив на негативних наслідках для потерпілого, які настануть у разі невиконання ним цієї вимоги. У подальшому ОСОБА_13 наніс декілька ударів рукою в область лівої руки потерпілого і також наголосив на негативних наслідках, які настануть у разі невиконання потерпілим цієї вимоги.

06.08.2023 року близько 17 год. ОСОБА_13 та ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою, переслідуючи потерпілого ОСОБА_11 зустрілися з останнім поблизу магазину в центральній частині с. Старосільці Житомирського району та області, де у черговий раз висловили вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 70 000 гривень, після чого ОСОБА_8 , знаходячись позаду, утримував потерпілого рукою за шию, а ОСОБА_13 почав наносити удари кулаком по пальцях ноги, а також наголосив на негативних наслідках для потерпілого, які настануть у разі невиконання ним цієї вимоги. Під час вчинення вимагання, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 заподіяли потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді саден на боковій поверхні грудної стінки справа, синця в ділянці правого ліктьового суглобу, поверхневих забійних ран на передній поверхні в ділянці правого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

08.08.2023 року близько 19 год. 40 хв., ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_14 , ОСОБА_8 згідно попередньої домовленості, поблизу кав`ярні «Шарі кава», що розташована поблизу будинку культури в м. Коростишів Житомирського району Житомирської області, де ОСОБА_11 , перебуваючи під психологічним тиском, реально сприймаючи попередні погрози застосування насильства над ним, передав ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 10 000 гривень. У свою чергу останній, отримавши вказану суму грошових коштів, передав їх ОСОБА_8 , який тримаючи їх в руках, перерахував зазначені кошти, після чого утримуючи гроші, вони сіли до автомобіля «BMW» днз НОМЕР_1 , та в подальшому розпорядились ними на власний розсуд.

Крім того, наприкінці 2022 року ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_16 , переслідуючи корисливий мотив та керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на вимагання грошових коштів у ОСОБА_17 , в усній формі висловили вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 70 000 гривень, та повідомили про негативні наслідки для здоров`я потерпілого у разі невиконання ним цієї вимоги.

У подальшому, у достовірно невстановлений день та час, в січні 2023 року, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , запропонував ОСОБА_18 поспілкуватися з приводу так званого «боргу» за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_3 , на що потерпілий погодився, прибувши до місця проживання ОСОБА_10 .

Через деякий проміжок часу на зазначену адресу прибули ОСОБА_8 та ОСОБА_16 ..

Не припиняючи своїх злочинних дій, в цей же час та місці ОСОБА_8 почав заподіювати ОСОБА_18 тілесні ушкодження, а саме наносити удари в область ребер та нирок, надалі вказані особи наказали потерпілому роздягнутися та ОСОБА_8 продовжив наносити удари по тулубу ОСОБА_17 гумовим ременем для тренувань. У цей час ОСОБА_13 та ОСОБА_16 діючи повторно, висловили вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 70 000 гривень та наголосили на негативних наслідках для життя та здоров`я потерпілого, які настануть у майбутньому, у разі невиконання ОСОБА_19 їхніх вимог.

В подальшому, наприкінці 2022 року ОСОБА_20 , переслідуючи корисливий мотив та керуючись злочинним умислом направленим на вимагання грошових коштів у ОСОБА_17 , в усній формі висловив вимогу передачі йому грошових коштів в сумі 200 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 31.12.2022 складало 8000 гривень, повідомивши, при цьому що він отримав право «вимоги» до ОСОБА_17 і в разі пропуску терміну сплати борг лише зростатиме.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_20 діючи повторно, у період з грудня 2022 року по кінець липня 2023 року, систематично, використовуючи додаток соціальної мережі - Instagram, надсилав голосові та текстові повідомлення у яких висловлював категоричні вимоги передачі йому неіснуючого боргу, постійно збільшуючи його розмір, а в разі відмови ОСОБА_21 виконувати його вимоги, висловлював погрози завдання тілесних ушкоджень рідним та близьким потерпілого, а також йому особисто.

15.08.2023 року о 14 год 21 хв. ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_20 , на автомобілі «ВМW» днз. НОМЕР_2 прибув до місця очікування ОСОБА_21 , де вийшовши з свого авто підбіг до автомобіля потерпілого «ВАЗ 2101» та через відкриті двері почав наносити кулаками рук та ногами взутими у взуття, а також спеціально підшуканим предметом ззовні схожим на металеву палицю тілесні ушкодження ОСОБА_21 , поєднуючи із неодноразовими висловлюваннями, щодо вимагання грошових коштів.

В подальшому ОСОБА_8 , у невстановлений час та місці, без передбаченого законом дозволу, придбав та переніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ручну гранату «РГД - 5», що складається з корпусу наступальної ручної гранати та підривача - уніфікованого запалу ручних гранат дистанційної дії УЗРГМ, що є бойовим припасом, яку ОСОБА_8 , незаконно без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав у вказаному будинку до 18:40 год. 15.08.2023 року.

15.08.2023 року о 14:23 год. ОСОБА_8 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та 16.08.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.189 КК України.

17.08.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.4 ст.189 КК України.

Враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість інкримінованих підозрюваному ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ ГУНП України в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000373 від 14.07.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.1 ст.309 КК України.

15.08.2023 року о 14:23 год. ОСОБА_8 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та 16.08.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.189 КК України.

17.08.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.4 ст.189 КК України.

Слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.189 КК України, одне з яких (ч.4 ст.189 КК) відноситься до категорії особливо тяжких та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах клопотання, зокрема: - протоколами прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.08.2023 р., 04.08.2023 р., 16.08.2023 р. (а.п.11-12, 41, 90-92); протоколами допиту потерпілого ОСОБА_21 від 07.08.2023 р., 15.08.2023 року (а.п.13-15, 35-36); протоколами допиту свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 від 07.08.2023 року (а.п.16-17, 45-47); протоколом огляд речей та предметів від 07.08.2023 року (а.п.18-19); протоколами огляду предметів від 08.08.2023 р., 10.08.2023р., 15.08.2023 р. (а.п.20-24, 37-38); протоколами огляду та вручення грошових коштів від 15.08.2023 р., 08.08.2023 р., 16.08.2023 р. (а.п.25-26, 52-53); протоколами про результати контролю за вчиненням злочину від 15.08.2023 р., 09.08.2023 р. (а.п.27-28, 54); висновками експерта №1415 від 16.08.2023 р., №1356 від 11.08.2023 р., №1355 від 07.08.2023 р. (а.п.39-40, 50-51); протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 09.08.2023 р. (а.п.48-49); протоколами обшуків від 15.08.2023 р. (а.п.55-62); довідками про категорії вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 15.08.2023 р. за №452 та №451 (а.п.63-64); протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11.08.2023 р. (а.п. 69-75); висновком експерта №СЕ-19/106-23/10531-ВТХ від 16.08.2023 р. за результатами проведеної судової вибухо-технічної експертизи (а.п.77-78) та іншими матеріалами провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про необгрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, колегія суддів вважає безпідставними.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею також враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання, в силу статті 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працює, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за вчинення найтяжчого з яких, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає.

Ризик можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків обґрунтовується тим, що слідством встановлено ще не всіх потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а встановлені потерпілі та свідки ще не допитані судом.

Можливість знищення, приховування речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин злочинів, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обґрунтована тим, що на даний час органом досудового розслідуванням не віднайдені всі речові докази.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень обгрунтований тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні багатоепізодного злочину, пов`язаного із вимаганням та застосуванням фізичного насильства до потерпілих чи погрозою його застосування до їх близьких, а також тим, що хоча в силу ст.89 КК України він вважається раніше несудимим, однак у 2020 році притягувався до кримінальної відповідальності за ст.ст.125, 289 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що при наявності обгрунтованої підозри та з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальні правопорушення у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Тому доводи захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними.

Враховуючи доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розміру застави.

Доводи апелянта про те, що до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою - у виді домашнього арешту, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою і в апеляційній скарзі.

Зазначення апелянтом про те, що підозрюваний має постійне місце проживання не свідчить про відсутність встановлених ризиків.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий суддя дійшов висновку, що жоден більш м`який запобіжний захід не достатній для запобігання встановленим ризикам.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2023 року, якою застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13 жовтня 2023 року, без визначення розміру застави- без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: