В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/850/23

14 червня 2023 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000091 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не судимого, громадянина України, який обвинувачується за ч.3 ст.15, ч.2 ст.263, ч.2 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , відповідно до обвинувального акту вчинив незакінчений замах на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу, а також допустив незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення, згідно пред`явленого обвинувачення скоїв за таких обставин. 03.04.2023 року, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 виявив багнет до гвинтівки, який має ознаки холодної зброї, який належав колись його дідові та вирішив зберігати його у житловому будинку за місцем свого проживання.

В подальшому, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що знайдений багнет є холодною зброєю та будучи обізнаним про те, що за носіння та збут холодної зброї, без відповідного на те дозволу, передбачена кримінальна відповідальність, вирішив незаконно його продати.

Реалізуючи умисел, спрямований на незаконний збут холодної зброї, ОСОБА_5 , 04.04.2023 року розмістив відповідне оголошення в мережі Інтернет, а саме на сайті "OLX" про продаж "Багнет ножа", де в подальшому з невстановленою слідством особою домовився про його продаж.

06.04.2023 року близького 17 год. 50 хв., помістивши його до салону власного транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , направився в сторону с. Жураки Богородчанської територіальної громади Івано-Франківського району для його продажу. Однак продати багнет не зміг, оскільки по дорозі був зупинений працівниками поліції з метою перевірки документів на підставі норм Указу Президента України від 24.02.2022 року за № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та п. 11 розпорядження КМУ №181-р від 24.02.2022 року «Питання запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні», в результаті чого кримінальне правопорушення останній не закінчив з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які він вважав необхідними для доведення до кінця.

В ході перевірки документів, ОСОБА_5 на вимогу працівників поліції повідомив про наявність у нього заборонених предметів, а саме багнета, який в подальшому вилучений слідчо-оперативною групою відділення поліції.

Згідно висновку експерта, вилучений у ОСОБА_5 предмет, є холодною зброєю колюче-ріжучої дії - багнетом 7, 92-мм магазинної гвинтівки системи Маузера зразка 1895/1935 р.

Дії обвинуваченого кваліфіковано:

- за ч. 2 ст. 263 КК України, як незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу;

- за ч.3 ст.15, ч.2 ст.263 КК України, як незакінчений замах на збут холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

В ході проведення досудового розслідування 08.06.2023 року між прокурором та підозрюваним з участю захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.

Тому на підставі ч.1 ст.474 КПК України, суд розглянув обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості відповідно до положень ст. 472, 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Згідно з угодою сторони кримінального провадження дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого. Зокрема ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК , ч.3 ст.15, ч.2 ст.263 КК України. Сторонами погоджено при затвердженні угоди, що ОСОБА_5 буде призначене остаточне покарання за ст.263 ч.2 КК України у межах визначених санкцією статті у виді штрафу у розмірі однієї тисячі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 грн.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений, його захисник та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості від 08 червня 2023 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.263, ч.3 ст.15 ч.2 ст. 263 КК України у суді визнав повністю та просив затвердити угоду.

Захисник підтримав позицію підзахисного і зазначив, що угода укладена відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки така відповідає волі сторін та не суперечить вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, передбачене ч. 2 ст.263 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, належить до нетяжких злочинів

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 08 червня 2023 року вимогам ст. 469, 472, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема, щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Правова кваліфікація дій кримінального правопорушення правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Суд не вдавався до перевірки фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За наведених обставин, суд вважає, що покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості за ч. 2 ст. 263, ч.3 ст.15, ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу може забезпечити досягнення мети покарання.

З врахуванням наведеного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, суд прийшов до висновку, що угода може бути затвердженою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370, 473, 474, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 08 червня 2023 року, укладену між прокурором Богородчанського відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання:

-за ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 грн.;

-за ч.3 ст.15, ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити остаточне покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 грн.

Речовий доказ багнет магазинної гвинтівки системи Маузера 7, 92 мм. зразка 1895/1935 рр. - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1