Єдиний унікальний номер 205/8217/23
Провадження №1-в/205/487/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника ДВК89 - ОСОБА_4

представника медичної частини ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції подання В.о. першого заступника начальника Державної установи «Дніпровська ВК №89» ОСОБА_6 щодо засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, про застосування до нього ст. 84 КК України,

, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває подання в.о. начальника державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_7 , у якому зазначено, що згідно з висновком спеціальної лікарської комісії про медичний огляд, хвороби засудженого підпадають під перелік захворювань, які є підставою для подання матеріалів до суду щодо звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

У судовому засіданні представник ДВК №89, поклав розгляд питання на розсуд суду.

Представник медичної частини лікар ОСОБА_5 ствердив, що стан здоров`я засудженого важкий, стан засудженого підпадає під перелікзахворювань, які є підставою для подання матеріалів до суду щодо звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали подання разом з висновком лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого, особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 152 КВК України визначає, що підставами звільнення від відбування покарання є хвороба засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8, факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

ОСОБА_7 засуджений вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2021 року за ч.2 ст.185. 75,76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Згідно ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.05.2022 року направити до відбування покарання у вигляді 2 років позбавлення волі згідно вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2021 року.

Початок строку 06.07.2022 року, кінець строку 06.07.2024 року.

Як слідує з висновку лікарсько-консультативної комісії у ОСОБА_7 діагностовано: «Враховуючи анамнез, дані клініко-лабораторних обстежень і об`єктивного огляду засудженого, загальний стан здоров`я пацієнта (важкий), ОСОБА_7 ,1978 р.н. за станом здоров`я та його діагноз підпадає під пункти І «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», затвердженим наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 травня 2017 року №1517/5/503, від 20 грудня 2017 року №4113/5/1680, від 01 липня 2020 року № 2256/5/1491, від 23 вересня 2021 року № 3373/5/2031»)».

За наслідком розгляду комісія вирішила, що загальний стан хворого тяжкий та є підстави для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

Згідно матеріалів особової справи та висновку лікарсько-консультативної комісії ОСОБА_7 хворіє ПреШЛС ТБ (06.2023) легенів (фіброзно - кавернозний, фаза інфільтрації та засі¬ву, двобічна казеозна пневмонія), дестр.(+), МБТ(+), М(+), МГ(+), ріф.(+), К(в роботі), ре- зіст.(гТМЧ: І+(Н),ІІ+^КтР0), гіст.О(РТБ), кат.4, ког.2 (2023). Анемія. Кахексія. Інтоксикаційний синдром. Легенево - серцева недостатність III ступеню (ДН III ст. СН III, ФК4). ДВТ - 20%.

В ході судового розгляду, лікар ОСОБА_5 зазначив, що на даний час стан ОСОБА_7 важкий, стан хворого підпадає під перелік захворювань.

Таким чином, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 захворів на тяжку хворобу і ця хвороба перешкоджає йому відбувати покарання, подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує його життю. Засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо, режим відбування покарання не порушує, стягнень та заохоченьне має.

Відповідно до ст. 7,8 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Засуджений має право на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Основами законодавства України про охорону здоров`я, за винятком обмежень, передбачених законом.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Нормами частини 1 статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається зобов`язання охороняти право кожної людини на життя. Обов`язками держави з реалізації права на життя, яке є найбільшим і найважливішим із соціальних та правових благ особистості, є створення належних умов для реалізації цього права.

Так, в рішення ЄСПЛ у справі «Коновальчук проти України» від 13.10.2016 року ЄСПЛ підтвердив системні порушення права засуджених осіб на медичну допомогу, відсутність адекватного лікування, так і про неналежні умови перевезення, що в подальшому було визнано судом порушенням з боку держави Україна.

Враховуючи особу засудженого, встановлені в судовому засіданні обставини, пояснення учасників, дослідивши особову справу та медичні документи на засудженого, суд вважає, що подання адміністрації колонії слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно ст. 84 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Подання В.о. першого заступника начальника Державної установи «Дніпровська ВК №89» ОСОБА_6 щодо засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою на підставі ст.84КК України - задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від подальшого відбування покарання, призначеного йому вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2021 року.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1