ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3085/23

Номер провадження 1-кп/495/417/2023

27 квітня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальні провадження внесені в ЄРДР № 0000475 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський, Одеської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого в похоронному агенті «Скорбота», не одружений, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2015 та 2017 року народження, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення при наступних обставинах:

Так, 29 грудня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами з банківської карти, емітованою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_5 .

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом і прагненням до незаконної наживи, достовірно знаючи про об`явлення воєнного стану на території Україні, перебуваючи по вулиці Тіверській в м. Білгород-Дністровський Одеської області помітив на землі та незаконно заволодів банківською картою, емітованою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка знаходилась в паперовому конверті, на тильній стороні якого був зазначений її 4-значний PIN-код.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 приблизно 29 грудня 2022 року о 19 годині 00 хвилин, маючи умисел на крадіжку чужого майна, таємно, з корисливих мотивів, використавши банківську карту АТ КБ «Приват Банк», № НОМЕР_1 видану на ім`я ОСОБА_5 , достовірно знаючи 4-значний PIN-код підійшов до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», розташованого за адресою: вул. Ізмаїльська, 131, м. Білгород-Дністровський Одеської області та шляхом зняття із банкомату грошових коштів трьома платежами 4848 гривень, 10100 гривень та 1515 гривень викрав в загальній сумі 16 463 гривень, після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд спричинивши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченого, допитом потерпілого та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що дійсно 29 грудня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, він проходячи по вул. Тіверській в м. Білгород-Дністровський Одеської області де помітив на землі банківську карту видану на ім`я ОСОБА_5 , яка знаходилась в паперовому конверті, на тильній стороні якого був зазначений PIN-код. Далі, цього ж дня о 19 годині 00 хвилин, він підійшов до банкомату «ПриватБанка», розташованого за адресою: вул. Ізмаїльська, 131, м. Білгород-Дністровський Одеської області та зняв з картки загальну сумі 16 463 гривень. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він виявив, що з його дому пропала його картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . Далі, він звернувся в поліцію з заявою про крадіжку карти. Про те, що обвинувачений ОСОБА_3 знайшов його карту та зняв грошу у сумі 16 463 гривень йому стало відомо від працівників поліції. Просив покарати обвинуваченого не суворо. Позов просив залишити без розгляду, оскільки з ним обвинувачений розрахувався у повному обсязі.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття у скоєному та сприяння розкриттю злочину, добровільна відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, посередню характеристику за місцем проживання, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його каяття в скоєному.

У ч. 3 ст. 50 КК України зазначено, що покарання не має на меті завдати засудженій особі фізичних страждань або принизити її людську гідність. Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Враховуючи викладене, та те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він щиро розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, те, що він має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровський, працює та має на утриманні двох малолітніх дітей, те, що потерпілий судовому засіданні просив покарати обвинуваченого не суворо та немає до обвинуваченого будь яких претензій, так як останній відшкодував збиток у повному обсязі, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду, у зв`язку із відшкодуванням збитку останньому у повному обсязі

Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 залишити без розгляду, у зв`язку із відшкодуванням збитку останньому у повному обсязі

Судові витрати та речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1