КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляцією представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 ,

за участю сторін кримінальної справи:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06.01.2016 року.

Постанова суду обґрунтована тим, що заявник ОСОБА_5 викладає клопотання про поновлення їй строку на оскарження формально, без вказівок на дійсні, а не гадані, причини пропуску строку, не надає доказів на підтвердження власних повноважень. Обставини, які б можна було визнати поважними для пропуску строку на касаційне оскарження, і, відповідно, які б були підставою для поновлення цього строку судом не встановлені.

Враховуючи зазначене, а також тривалий час на ініціювання касаційного оскарження, суд не знаходить підстав для відновлення строку на касаційне оскарження вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2021 року, та ухвалити нове рішення відповідно до клопотання адвоката ОСОБА_5 від 23 березня 2021 року про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Печерського районногосуду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06 січня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 та заяви адвоката ОСОБА_5 від 23 березня 2021 року про неможливість розгляду клопотання адвоката ОСОБА_5 про відновлення строку на касаційне оскарження в рамках окремої справи та про повернення адвокату ОСОБА_5 її клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження.

В обґрунтуванні своїх вимог представник потерпілого вказує на те, що вона стала представником ОСОБА_4 вже після закінчення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, у жовтні 2016 року.

Кримінальна справа відносно ОСОБА_6 перебувала у провадженні суду касаційної інстанції з лютого 2016 року по 02 липня 2021 року.

В цей час захисник ОСОБА_8 подав до Печерського районного суду клопотання про відновлення йому строку на касаційне оскарження судових рішень відносно ОСОБА_6

23 березня 2021 року головуючому у справі за клопотанням ОСОБА_8 судді ОСОБА_10 представником потерпілого ОСОБА_5 було подано клопотання про відновлення їй строку на касаційне оскарження вироку Печерського районногосуду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 , у якому вона просила розглянути це клопотання одночасно з клопотанням захисника ОСОБА_8 та задовольнити обидва клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

23 березня 2021 року колегія суддів, під головуванням судді ОСОБА_10 вирішила не розглядати клопотання представника потерпілої ОСОБА_5 про поновлення їй строку на касаційне оскарження судових рішень у справі щодо ОСОБА_6 , а вирішила передати його на авторозподіл.

З метою недопущення затягування розгляду судом касаційної інстанції представник потерпілого ОСОБА_5 23 березня 2021 року подала до Печерського районного суду заяву, у якій вказала, що через такі дії колегії суддів вона категорично проти розгляду її клопотання в рамках окремої справи, бо вона не ініціювала розгляд цього клопотання в рамках окремої справи. У цій же заяві ОСОБА_5 зазначила, що подане нею 23 березня 2021 року клопотання судді ОСОБА_10 має бути повернуто їй без будь-якого оформлення як окремої справи та без здійснення відповідних дій в рамках окремої справи.

Апелянт стверджує, що протягом часу з 23 березня 2021 року по 24 січня 2022 року вона не отримувала жодних повідомлень з Печерського районного суду м. Києва та до 26 січня 2022 року їй не було відомо про існування оскаржуваної постанови Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року.

Апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься повідомлення учасникам судового розгляду за підписом судді ОСОБА_11 , датоване 31 серпня 2021 року, про судове засідання, призначене 22 вересня 2021 року, для розгляду клопотання ОСОБА_5 , проте вказаного повідомлення вона не отримувала, отже, не була належним чином повідомлена про розгляд справи.

Згідно з протоколом судового засідання головуючий не з`ясовував причин неявки в судове засідання потерпілого та його захисника ОСОБА_5 і розглянув справу без їх участі.

Не погоджуючись з висновком, викладеним в оскаржуваній постанові, апелянт вказує, що подавала суду документи на підтвердження її повноважень як представника потерпілого ОСОБА_4 , а також зауважує, що із всіх представників потерпілого у справі ОСОБА_5 є єдиним професійним адвокатом.

В апеляції вказується на те, що при розгляді клопотання представника потерпілого суд керувався статтями 387, 383 КПК України, проте вказані статті як КПК України 1960 року, так і КПК України 2012 року, не стосуються поновлення строку на касаційне оскарження, а суд повинен був розглядати справу згідно з вимогами ст. ст. 353, 386 КПК України 1960 року.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що після передачі її клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у справі щодо ОСОБА_6 на авторозподіл 26 березня 2021 року суддя ОСОБА_11 протягом п`яти місяців не призначав його розгляд та призначив судове засідання на 22 вересня 2021 року після того, як у справі була винесена ухвала Кримінальним касаційним судом у складі Верховного Суду, а справа була повернута до Печерського районного суду м. Києва.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник потерпілого ОСОБА_5 подала письмове пояснення, у якому змінила вимоги апеляційної скарги та просила: постанову Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2021 року, головуючий суддя ОСОБА_11 , скасувати.

Клопотання адвоката ОСОБА_5 від 23.03.2021 року (вх. № 43842), адресоване головуючому у справі ОСОБА_10 , про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Печерського районногосуду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06 січня 2016 року у справі № 1-368/11 щодо засудженого ОСОБА_6 - повернути адвокату ОСОБА_5 відповідно до клопотання адвоката ОСОБА_5 від 23 березня 2021 року (вх. № 44110), адресованого головуючому у справі судді ОСОБА_10 , про неможливість розгляду клопотання адвоката ОСОБА_5 про відновлення строку на касаційне оскарження в рамках окремої справи та про повернення адвокату ОСОБА_5 її клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого - адвоката ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, , дослідивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 386 КПК України строк на касаційне оскарження судових рішень, зазначених у ч. 1 ст. 383 цього Кодексу, може бути відновленим у випадках і в порядку, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 353 КПК України питання про відновлення строку вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу.

З матеріалів справи убачається, що 23 березня 2021 року представник потерпілого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_12 подала клопотання про поновлення їй строку на касаційне оскарження вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06 січня 2016 року у справі № 1-368/11 щодо засудженого ОСОБА_6 , для розгляду якого по протоколу автоматизованого розподілу судової справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_11 .

Касаційна скарга на вирок Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 січня 2016 року у справі ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_12 не подана.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у кримінальній справі щодо ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 , звертаючи увагу суду на те, що у потерпілого ОСОБА_4 є кілька представників, але лише вона є професійним адвокатом, зазначила, що у цій справі зі сторони потерпілого ОСОБА_4 касаційні скарги професійним адвокатом досі не подавалися.

Особливу увагу суду адвокат ОСОБА_5 звернула на те, що вона стала учасником процесу у справі у жовтня 2016 року після закінчення строку на касаційне оскарження, а також після того, як касаційним судом було відкрито провадження за касаційними скаргами інших учасників судового розгляду.

Розглядаючи клопотання представника потерпілого ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_12 , суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для поновлення представнику потерпілого строку на касаційне оскарження вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 і такий висновок відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на вимогам закону.

Так, вступ до процесу представника потерпілого після закінчення строку на касаційне оскарження вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційної інстанції у кримінальній справі, само по собі не є поважною причиною для поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

Також не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження та обставина, що до моменту звернення адвоката ОСОБА_5 з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження в інтересах потерпілого ОСОБА_4 не подавались касаційні скарги професійними адвокатами.

За відсутності інших обставин, які заслуговують на увагу, вступ у процес про кримінальній справі адвоката у якості представника потерпілого після закінчення строку на касаційне оскарження судових рішень у справі не може бути підставою для поновлення такого процесуального строку.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з твердженням в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 надає правову допомогу потерпілому ОСОБА_4 з жовтня 2016 року (відповідно до приєднаного до апеляції договору про надання правової допомоги - з 29 грудня 2017 року), а з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у кримінальній справі щодо ОСОБА_6 вона звернулася лише 23 березня 2021 року без подачі касаційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілого про поновлення строку на касаційне оскарження вироку та ухвали щодо ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, є законним і обґрунтованим.

Щодо наведених в апеляції доводів про порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону при розгляді клопотання адвоката ОСОБА_5 , то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було допущено порушень, які є істотними та можуть бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Зокрема, доводи апеляційної скарги про те, що клопотання представника потерпілої ОСОБА_5 підлягало розгляду в одному судовому засіданні одночасно з розглядом клопотання захисника ОСОБА_14 про поновлення йому строку на касаційне оскарження судових рішень у кримінальній справі щодо ОСОБА_6 не ґрунтуються на вимогах закону.

Посилання апелянта на те, що 23 березня 2021 року вона подавала клопотання, у якому категорично не погоджувалась з розглядом її клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у кримінальній справі щодо ОСОБА_6 , оскільки вона не ініціювала розгляд цього клопотання у рамках окремої справи, у зв`язку з чим клопотання мало бути повернутим їй без будь-якого оформлення, як окремої справи та без здійснення відповідних дій в рамках окремої справи є неспроможним.

Так, в матеріалах справи відсутнє клопотання адвоката ОСОБА_5 від 23 березня 2021 року про повернення їй поданого нею клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Печерського районногосуду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 .

До апеляційної скарги додана світлокопія клопотання адвоката ОСОБА_5 від 23 березня 2021 року, на яке посилається апелянт, з відміткою канцелярії Печерського районного суду м. Києва про одержання цього документу 23.03.2021 за вхідним номером 44110, проте вказана світлокопія не завірена у встановленому законом порядку, відтак колегія суддів не може прийняти таку копію до уваги.

Водночас, за відсутності в матеріалах справи клопотання адвоката ОСОБА_5 від 23 березня 2021 року про повернення їй поданого нею клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Печерського районногосуду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 на момент розгляду питання про поновлення представнику потерпілого адвокату ОСОБА_5 строку на касаційне оскарження судових рішень, суд першої інстанції не порушив вимог закону, ухваливши рішення за результатом розгляду клопотання про поновлення процесуального строку.

Щодо участі адвоката ОСОБА_5 в судовому засіданні 22 вересня 2021 року, то в матеріалах справи дійсно відсутні дані про отримання нею повідомлення про призначення судового засідання на вказану дату.

Згідно з протоколом судового засідання розгляд клопотання адвоката ОСОБА_5 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень відбувався за її відсутності, проте таке порушення вимог кримінально-процесуального закону не є істотним в силу вимог ч. 2 ст. 370 КПК України 1960 року.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 353 КПК України про те, що неявка в судове засідання сторін не перешкоджає розгляду клопотання про поновлення строку на оскарження судових рішень, а також те, що в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_5 не наведені обставини, які б свідчили про те, що її відсутність в судовому засіданні 22 вересня 2021 року перешкодило суду повно та всебічно розглянути клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у кримінальній справі щодо ОСОБА_6 , колегія суддів не може визнати розгляд справи без участі представника потерпілого істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України.

Також не є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону тривалий час розгляду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, який міг бути зумовленим тим, що на момент подачі клопотання адвоката ОСОБА_5 23 березня 2021 року кримінальна справа відносно ОСОБА_6 перебувала на розгляді у Верховному Суді після якого надійшла до Печерського районного суду м. Києва 06 липня 2021 року.

Колегія суддів, вважаючи слушними доводи апеляційної скарги про те, що у постанові суд невірно послався на вимоги ст. ст. 387, 383 КПК України, водночас, не убачає в цьому підстав для скасування постанови, позаяк, незважаючи на таку помилку, розгляд справи відбувся з дотриманням вимог ст. ст. 353, 386 КПК України 1960 року та прийняте по суті рішення про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілого про відмову у поновленні строку на касаційне оскарження є обґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів не убачає підстав для скасування постанови Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 та повернення адвокату ОСОБА_5 її клопотання від 23 березня 2021 року про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06 січня 2016 року у справі № 1-368/11 щодо засудженого ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 про відновлення строку на касаційне оскарження вироку Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 січня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляцію представника потерпілого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1]Справа № 1-368/11

Провадження № 11/824/34/2023

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11

Доповідач ОСОБА_1