У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу представника ФГ «Сапфір-Агро» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.06.2023 року, якою накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 18.04.2023 під час проведення санкціонованого обшуку майнового комплексу, який складається з: «Критий Тік» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка; «Критий Тік» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка, комплекс будинок 1-а; «Свинарник відгодівник» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка, майновий комплекс, 2

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_6

представник власника майна: адвокат ОСОБА_5

представник власника майна: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно в повному обсязі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Задоволено клопотання прокурора про арешт майна, що було вилучено 18.04.2023 під час проведення санкціонованого обшуку майнового комплексу, який складається з: «Критий Тік» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка (належить на праві власності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ); «Критий Тік» за адресою: АДРЕСА_1 (належить на праві власності ОСОБА_8 ); «Свинарник відгодівник» за адресою: АДРЕСА_2 (належить на праві власності ОСОБА_7 ),

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, постановленою з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

Зазначає, що проведений 18.04.2023 обшук на території майнового комплексу ФГ «Сапфір-Агро» був проведений з грубим порушенням норм чинного КПК.

Наполягає на тому, що підозра власника майна ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України є необґрунтованою.

Стверджує, що постанова слідчого про долучення речових доказів не відповідає вимогам ст.98 КПК і у клопотанні прокурора лише формально зазначено, що вилучене майно є речовими доказами, при цьому будь яке обґрунтування відповідності його вимогам ст. 98 КПК України відсутнє.

Також, апелянт зазначає, що клопотання прокурором до суду було подано з порушенням строків передбачених КПК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До суду надійшло клопотання в якому прокурор просив накласти арешт на майно, вилучене 18.04.2023 під час проведення санкціонованого обшуку майнового комплексу, який складається з: «Критий Тік» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка; «Критий Тік» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка, комплекс будинок 1-а; «Свинарник відгодівник» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка, майновий комплекс, 2

В клопотанні зазначено, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000106 від 30.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Клопотання прокурора мотивоване тим, що все вилучене в ході обшуку майно відповідає критерію речового доказу, визначеного ст. 98 КПК України. Не застосування арешту майна може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.

Задовольняючи частково вказане клопотання слідчий суддя зазначив, що вилучене в ході обшуку майно, на яке просять накласти арешт, само по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тому суд вважає необхідним накласти арешт на все вилучене майно, крім мобільного телефону Iphone 14 ProMax, номер моделі MQ983J/A, оскільки він був вилучений в ході обшуку у ОСОБА_7 з порушенням вимог ст. 236 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000106 від 30.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

В межах цього кримінального провадження прокурором скеровано до суду клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, під час проведення 18.04.2023 р. санкціонованого обшуку майнового комплексу, який складається з: «Критий Тік» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка; «Критий Тік» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка, комплекс будинок 1-а; «Свинарник відгодівник» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка, майновий комплекс, 2

Розглядаючи в порядку ст. ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен в тому числі враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Ці вимоги закону спрямовані на те, щоб арешт майна не привів до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею були дотримані вимоги ст. ст. 170-173 КПК України та доцільно до обставин, задоволено клопотання прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Постановою слідчого від 19.04.2023 року вказане у клопотанні майно, а саме: ноутбук Asus, model X515E, SN: NAN0CV02V267414 1 шт.; ноутбук Lenovo, model G560E, SN: CB07398871 1 шт.; ноутбук Asus, model X55A на зворотній стороні якого міститься номер: CCN0CX178500507 1 шт.; товарно-транспортні накладні № 230570 в двох примірниках, всього на 2 аркушах; товарно-транспортні накладні № 230571 в двох примірниках, всього на 2 аркушах; мобільний телефон Iphone 14 ProMax, номер моделі MQ983J/A, серійний номер НОМЕР_1 1 шт.; сім-карта оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_2 1 шт., визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000106 від 30.04.2022 року.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на цьому етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, порушень вимог КПК України.

Слідчим суддею було відмовлено тільки в накладенні арешту на мобільний телефон Iphone 14 ProMax, номер моделі MQ983J/A, оскільки він був вилучений в ході обшуку у ОСОБА_7 з порушенням вимог ст. 236 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому не є слушними доводи апелянта про те, що слідчий суддя безпідставно арештував вищевказане майно.

Посилання апелянта, на не належність доказів наданих стороною обвинувачення в зв`язку з тим, що слідчі дії під час обшуку були проведені з порушеннями є передчасними і підлягають перевірці судом першої інстанції під час розгляду справи по суті.

Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту на тимчасово вилучене майно, з метою збереження речових доказів.

Доводи апелянта щодо того, що клопотання прокурора було скеровано до суду з пропуском встановленого законом строку були предметом перевірки в суді першої інстанції, і слідчим суддею було обґрунтовано зазначено, що вони є безпідставними, з огляду на те, що ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.05.2023 клопотання про арешт майна було повернуто для усунення недоліків, протягом строку, встановленого ч.3 ст.172 КПК України. Судове засідання проводилося без участі слідчого. 26.05.2023 слідчий отримав вказану ухвалу, після чого, в межах строків передбачених ч.3 ст.172 КПК України, прокурором було подано клопотання з усунутими недоліками до суду, тобто строки звернення з вказаним клопотанням не пропущенні.

З урахуванням викладеного вище, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ФГ «Сапфір-Агро» - адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.06.2023 року, якою накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 18.04.2023 під час проведення санкціонованого обшуку майнового комплексу, який складається з: «Критий Тік» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка; «Критий Тік» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка, комплекс будинок 1-а; «Свинарник відгодівник» за адресою: Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка, майновий комплекс, 2 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді