ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1820/20 Номер провадження 11-кп/814/1943/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника в його інтересах - адвоката ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - захисників в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 03 травня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000597, за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинувачених

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 16 год. 50 хв. 03.05.2023 по 16 год. 50 хв. 01.07.2023, із застосуванням застави, визначеної ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.03.2023 в сумі 805 200 грн.;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Красноград Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 16 год. 50хв. 03.05.2023 по 16 год. 50 хв. 01.07.2023, із застосуванням застави, визначеної ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.03.2023 в сумі 805 200 грн.

Відмовлено у задоволенні клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу.

Відмовлено у задоволенні клопотань захисників обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про взяття на поруки обвинуваченого ОСОБА_10 .

Відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про взяття на особисту поруку обвинуваченого ОСОБА_10 .

Цією ж ухвалою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 01.07.2023 з визначенням застави у сумі 805 200 грн.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд врахував доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , а також те, що, на переконання суду, застосування до кожного з них іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі особистого зобов`язання чи домашнього арешту, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особи обвинувачених, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, тим паче в умовах військової агресії проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, з урахуванням того, що судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи в розумні строки.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на відсутність доказів, які б підтверджували причетність ОСОБА_9 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тобто фактично відсутнє обґрунтоване обвинувачення щодо ОСОБА_9 .

Вказує на відсутність доказів існування ризиків та необґрунтованість неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_9 , який би запобіг ризикам, які існують на думку сторони обвинувачення.

Крім того зазначає, що обраний судом розмір застави не відповідає майновому стану ОСОБА_9 та його родини, а також є надмірним, про що свідчить, що останній до сих пір не вніс заставу.

Також вказує, що при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 фактично порушено розумні строки.

Звертає увагу, що ОСОБА_9 , у розумінні ст. 62 Конституції України є невинуватою особою, до якої з 07.05.2020 застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тобто, фактично ОСОБА_9 3 роки відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, без визнання його винуватим, що на думку сторони захисту є очевидним порушенням його прав.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_10 більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді особистої поруки адвоката ОСОБА_7 .

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на відсутність обґрунтованого обвинувачення, недоведеність існування зазначених ризиків та недоведеність належним чином неможливості застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу.

Також вважає, що до ОСОБА_10 можливо застосувати, як альтернативний запобіжний захід заставу в межах 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, враховуючи, що він є інвалідом 2-ї групи.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 - захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що в порушення вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою захисник отримав безпосередньо перед судовим засіданням та прокурором не було надано жодного доказу в обґрунтування продовження строків тримання під вартою.

Крім того зазначає, що в ухвалі суду жодним чином не знайшла відображення позиція представника потерпілого ОСОБА_15 - адвоката ОСОБА_16 , котрий заявив про недостатність доказів вини обвинуваченого в матеріалах справи.

Вказує на недоведеність прокурором існування ризиків, наявність обґрунтованого обвинувачення та порушення розумності строку тримання під вартою.

Посилається, що при визначенні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, місцевим судом не було враховано конкретні обставини справи, період, що минув з часу інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обсяг та характер встановлених у судовому засіданні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказує, що судом завідомо визначений непомірний для обвинуваченого та його родини розмір застави, оскільки ОСОБА_10 будучи інвалідом 2 групи та отримуючи мінімальну соціальну допомогу від держави в розмірі 2500 грн. не має можливості сплатити визначений розмір застави.

Також звертає увагу, що місцевий суд не взяв до уваги його стан здоров`я, не врахував наявність інвалідності 2 групи, необхідність обстеження та лікування в умовах спеціалізованого нейрохірургічного закладу, що неможливо в умовах медичної частини слідчого ізолятора, необхідності динамічного нагляду лікарем-невропатологом (відсутній в штаті медичної частини ДУ № 23) та проходження відновного лікування, додаткового обстеження в закладах МОЗ України та вважав продовження тримання під вартою за таких обставин є фактичним катуванням.

Крім того вказує, що судом при вирішенні питання щодо неможливості обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, не взято до уваги, що поручителями у цій справі було доведено, що вони є громадянами з високими моральними рисами, які є соціально адаптованими, сумлінно ставляться до праці та виконання громадських обов`язків, мають авторитет у колективі та суспільстві, а також користуються повагою в обвинуваченого та можуть завдяки цьому забезпечити його належну поведінку під час судової справи.

Зазначає, що стосовно клопотань захисників про особисту поруку обвинуваченого ОСОБА_10 , судом взагалі не наведено будь-яких обґрунтованих тверджень щодо неможливості застосування вказаного запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_3 .

Одночасно просить вирішити питання про передачу кримінального провадження до іншого суду в порядку КПК України.

Вказує, що відповідно до ЗУ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», в умовах воєнного стану в Україні, судді некомпетентного суду три роки позбавляють його волі.

Крім того вважає, що передбачений законом строк розгляду кримінального провадження неодноразово перевищений.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисники та обвинувачені підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурор заперечив проти доводів апеляційних скарг. Судом апеляційної інстанції були досліджені додаткові докази, надані стороною захисту.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000597, за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

03.05.2023 ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави клопотання прокурора задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням, обвинувачений ОСОБА_9 та захисник в його інтересах - адвокат ОСОБА_6 , а також адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - захисники в інтересах ОСОБА_10 звернулися до апеляційного суду з апеляційними скаргами.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так ОСОБА_9 , ОСОБА_10 можуть переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, повернутися до протиправної діяльності, чинити тиск на свідків, потерпілих, з огляду на вчинення ними в складі організованої групи особливо тяжких злочинів корисливої спрямованості, відсутності постійного офіційного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а стороною захисту не наведено в апеляційних скаргах доводів які б переконали у зворотному.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченим повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

Питання щодо допустимості доказів у данному кримінальному провадженні, зокрема і щодо їх достатності для доведення вини в інкримінованих злочинах, може бути вирішено лише під час розгляду кримінального провадження по суті.

З приводу вручення стороні захисту клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в день засідання, то така обставина не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке б згідно ст. 412 КПК України слугувала підставою для скасування судового рішення.

Поряд із цим, всупереч доводам апеляційних скарг, судом було враховано відомості про особу ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , їх сімейний та матеріальний стан, ретельно досліджено відомості про стан здоров`я кожного з обвинувачених.

Як правильно було встановлено судом, жодних відомостей про те, що обвинувачені за станом здоров`я не можуть утримуватися в умовах ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», районному суду не надано.

Апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційних скаргах в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відомості про їх стан здоров`я, соціальні зв`язки, не мають істотного впливу та не перешкодять настанню існуючим у кримінальному провадженні та доведеним ризикам.

Поміж тим, хоча колегія суддів і погоджується що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку є необхідним, однак вважає слушними доводи сторони захисту щодо тривалого тримання під вартою обвинувачених та рекомендує районному суду вжити заходів з метою здійснення оперативного, об`єктивного розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 в розумні строки.

Заперечення захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо визначеного розміру застави відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , який вони вважають непомірним для обвинувачених, слід звернути увагу на те, що такий розмір визначений у відповідності до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

При цьому врахуванню підлягає і те, що злочини в яких обвинувачується ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , є злочинами корисливої спрямованості, та як вбачається з обвинувального акту, в кримінальному провадженні потерпілій ОСОБА_17 завдано матеріального збитку на загальну суму 578 700 грн., цивільний позов заявлено на суму 878 700 грн. Іншим потерпілим шкоду відшкодовано шляхом повернення викраденого.

Вимоги обвинуваченого ОСОБА_9 про передачу кримінального провадження до іншого суду не беруться до уваги, оскільки таке питання вирішується в порядку ст. 34 КПК України та не є предметом розгляду в порядку оскарження рішення суду про продовження строку тримання під вартою.

Враховуючи наведене, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника в його інтересах - адвоката ОСОБА_6 , адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - захисників в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 03 травня 2023 року щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4