Ухвала

Іменем України

10 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 463/3113/23

провадження № 51- 4772 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 липня 2023 року,

встановив:

Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою слідчого суддіЛичаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2023 року клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про скасування арешту майна задоволено.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 травня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000031 від 04.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, а саме на нежитлове приміщення (корівник) площею 1618,1 кв.м, яке належить на праві власності ОСОБА_5 .

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2023 року.

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 липня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою та призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_4 , суддя апеляційного суду звернув увагу на те, що стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, тож Кримінальний процесуальний кодекс України визначає в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відмова у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з оскарженням рішення слідчого судді, оскарження якого не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя.

Суддя апеляційного суду зазначив, що оскільки слідчим суддею прийнято рішення в межах повноважень, визначених КПК України, про задоволення клопотання про скасування арешту на майно, така ухвала слідчого судді у силу ст.309 КПК України окремому оскарженню під час досудового розслідування не підлягає. Така позиція узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який у своєму огляді судової практики щодо перегляду ухвал слідчих суддів по рішенням, внесеним в ЄДРСР за період з 01.01.2018 по 01.06.2020, в п. 2.7 Розділу 2 вказав, що ухвала слідчого судді про скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК України, не підлягає апеляційному оскарженню.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, прокурор ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2023 року про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05 травня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000031 від 04.02.2023.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК України.

При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст. 174 КПК України, зокрема, про скасування або відмову в скасуванні арешту майна кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Саме тому, при формулюванні в ст. 309 КПК України переліку ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, законодавець відніс до їх числа ухвали про арешт майна або відмову у ньому, оскільки це питання стосується необхідності обмеження прав володільця майна, але не зазначив у цьому переліку ухвали про скасування арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК України, адже таке рішення означає повне або часткове скасування вже накладених обмежень.

Таким чином, в аспекті положень ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, або відмову в цьому, постановлена за правилами ст. 174 КПК України, не підлягає апеляційному оскарженню.

Положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суддя Львівського апеляційного суду, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2023 року, діяв відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України.

На переконання суду касаційної інстанції, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказана ухвала слідчого судді не може бути переглянута судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_4 , апеляційний суд діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 липня 2023 року.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3