Справа № 184/637/23
Номер провадження 1-кп/184/102/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 10.01.2023 року, та за № 0000054 від 03.02.2023 року відносно обвинуваченого:

¦ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Покров Дніпропетровської області, громадянина України, має середню освіту, не працює, дітей та інших осіб на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий:

o06.05.2004 Орджонікідзевським м/с за ст. 185 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки. За постановою суду м. Орджонікідзе відмінений іспитовий строк, направлений до ВК на 1 рік позбавлення волі;

o13.06.2005 Нікопольським міськрайсудом за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. З КК України, до позбавлення волі на З роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України дане покарання поглинуто покаранням Орджонікідзевського м/с від 06.05.2004 - всього до відбуття 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк 1 рік по вироку від 06.05.2004, до відбуття 4 роки позбавлення волі. Звільнений 30.08.2006 умовно - достроково на 1 рік 4 місяці 28 днів;

o12.09.2007 Орджонікідзевським м/с за ст. 185 ч. З КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України частково приєднаний не відбутий строк 6 місяців за вироком Нікопольського м/с від 13.06.2005 - до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

o08.12.2009 Нікопольським міськрайсудом за ст. 190 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст. 71 КК Україні частково приєднано не відбутий строк 1 рік 7 місяців по рішенню Орджонікідзевського м/с від 12.09.2007; до відбуття З роки 7 місяців позбавлення волі;

o10.04.2012 Орджонікідзевським м/с за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. З, ст. 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком 3 роки;

o21.05.2012 Орджонікідзевським м/с за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. З, ст. 263 ч. 1, ст. 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 70 ч. 4 КК Україні частково приєднано не відбутий строк 6 місяців по рішенню Орджонікідзевського м/с від 10.04.2012; до відбуття 4 роки позбавлення волі. По визначенню Солонянського р/с від 04.02.2014 замінити не відбуту частину строку 1 рік 10 місяців 11 днів позбавлення волі на обмеження волі згідно ст. 82 КК України;

o04.02.2015 Орджонікідзевським м/с за ст. 185 ч. З КК України до позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. 71 ч. 1, ст. 72 ч. 1 п. 16 КК Україні частково приєднано не відбутий строк 1 місяць по рішенню Орджонікідзевського м/с від 21.05.2012; до відбуття З роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 31.01.2017 умовно-достроково, не відбутий строк 10 місяців 10 днів;

o09.09.2019 Орджонікідзевським м/с за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці. Звільнено 08.05.2020 по відбуттю строку покарання, судимість не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин.

09.01.2023 близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_3 знаходився в кв. АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_5 вживали алкогольні напої. Після чого, в цей же день, приблизно о 19 годині 00 хвилин, в ході сумісного вживання алкогольних напоїв, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння належним ОСОБА_5 мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою останнього.

В цей же день та час, знаходячись там же, реалізуючи свій злочинний намір, зловживаючи довірою потерпілого, ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_5 належний йому мобільний телефон під вигаданим приводом - здійснити дзвінок. Після чого, ОСОБА_5 , довіряючи своєму знайомому ОСОБА_3 , не підозрюючи про дійсний злочинний намір останнього, добровільно передав йому свій мобільний телефон марки NOKIA 1.3 ТА 12-05 DS 1/16, в якому знаходилася сім картка мобільного оператора зв`язку «Київстар».

Продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, отримавши шляхом зловживання довірою та не маючи наміру повернути мобільний телефон NOKIA 1.3 ТА 12-05 DS 1/16, в якому знаходилася сім картка мобільного оператора зв`язку «Київстар», діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, скориставшись тим, що ОСОБА_5 не здогадується про його справжні наміри, зник з місця вчинення злочину з майном останнього, заволодівши таким чином належним потерпілому ОСОБА_5 мобільним телефоном марки NOKIA 1.3 ТА 12-05 DS 1/16, вартість якого згідно висновку судової - товарознавчої експертизи № СЕ- 19/104-23/1485ТВ від 13.01.2023 складає 1530 гривень 00 копійок, в якому знаходилася сім картка мобільного оператора зв`язку «Київстар», вартість якої згідно висновку судової - товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-23/1485ТВ від 13.01.2023 встановити не надалося можливим.

В подальшому, ОСОБА_3 розпорядився майном на власний розсуд, чим своїми умисними діями завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1530 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Окрім того, 30.01.2023 близько 12 години ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився у тамбурі під`їзду біля квартир з номерами АДРЕСА_3 , 101, АДРЕСА_4 , де на підлозі побачив платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» з номером карткового рахунку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 та яку остання втратила з власної необережності.

В цей же день та час, в період дії воєнного стану, який введений на території України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», знаходячись там же, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на крадіжку грошових коштів, які перебували на банківському рахунку, належному ОСОБА_6 , за допомогою її платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» з номером карткового рахунку НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку, що належить ОСОБА_6 , прийшов до магазину «EVA», розташованого за адресою вул. Джонсона Бориса, 29, м. Покров, Дніпропетровської області, де повторно, умисно, таємно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , 30.01.2023 о 12 годині 29 хвилин розрахувався за придбання товарів на загальну суму 98 гривень 90 копійок.

Після чого, в той же ж день, ОСОБА_3 , діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , прийшов до магазину «Багем», розташованого біля б. 83 по вул. Центральна, м. Покров Дніпропетровської області, де повторно, умисно, таємно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи вищевказану банківську картку, 30.01.2023 о 12 годині 35 хвилин розрахувався нею за придбання продуктів харчування на загальну суму 141 гривня 00 копійок.

Після чого, в той же ж день, ОСОБА_3 , діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , прийшов до магазину «Аврора», розташованого за адресою вул. Героїв України, 5, м. Покров Дніпропетровської області, де повторно, умисно, таємно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи вищевказану банківську картку, 30.01.2023 о 13 годині 07 хвилин розрахувався нею за придбання товару на суму 84 гривні 00 копійок.

Після чого, в той же ж день, ОСОБА_3 , діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , прийшов до магазину «Продукти ФОП ОСОБА_7 », розташованого за адресою АДРЕСА_5 , де повторно, умисно, таємно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи вищевказану банківську картку, 30.01.2023 о 13 годині 12 хвилин, 13 годині 13 хвилин, 13 годині 14 хвилин, 13 годині 16 хвилин та 13 годині 20 хвилин розрахувався нею за придбання продуктів харчування та цигарок на загальну суму 1900 гривень 00 копійок.

Після чого, в той же ж день, ОСОБА_3 , діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , прийшов до магазину «АТБ-маркет», розташованого за адресою вул. Героїв України, 6, м. Покров Дніпропетровської області, де повторно, умисно, таємно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи вищевказану банківську картку, 30.01.2023 о 13 годині 38 хвилин розрахувався нею за придбання продуктів харчування на загальну суму 278 гривень 00 копійок.

Після чого, в той же ж день, ОСОБА_3 , діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , прийшов до магазину «АТБ-маркет», розташованого за адресою вул. Джонсона Бориса, 29, в м. Покров Дніпропетровської області, де повторно, умисно, таємно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи вищевказану банківську картку, 30.01.2023 о 14 годині 15 хвилин розрахувався нею за придбання продуктів харчування на загальну суму 281 гривня 60 копійок.

Після чого, в той же ж день, ОСОБА_3 , діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , прийшов до магазину «Українське м`ясо», розташованого біля б. 29 по вул. Джонсона Бориса, м. Покров Дніпропетровської області, де повторно, умисно, таємно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи вищевказану банківську картку, 30.01.2023 о 14 годині 20 хвилин та 14 годині 23 хвилини розрахувався нею за придбання продуктів харчування на загальну суму 178 гривень 45 копійок.

Після чого, в той же ж день, ОСОБА_3 , діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , прийшов до магазину «ТаЬассо&Веег», розташованого біля б. 29 по вул. Джонсона Бориса, м. Покров Дніпропетровської області, де повторно, умисно, таємно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи вищевказану банківську картку, 30.01.2023 о 14 годині 25 хвилин та 14 годині 28 хвилин розрахувався нею за придбання товару на загальну суму 156 гривень 50 копійок.

Після чого, в той же ж день, ОСОБА_3 , діючи з єдиним умислом, направленим на заволодіння грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , прийшов до магазину «EVA», розташованого за адресою вул. Джонсона Бориса, 9, м. Покров Дніпропетровської області, де повторно, умисно, таємно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи вищевказану банківську картку, 30.01.2023 о 14 годині 44 хвилини та о 14 годині 49 хвилини розрахувався нею за придбання продуктів харчування на загальну суму 391 гривняь 29 копійок.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 3509 гривень 74 копійки.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого та пояснив, що він дійсно 09.01.2023 близько 18 години він знаходячись в кв. АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_8 вживав алкогольні напої та вирішив заволодіти мобільним телефоном NOKIA, що належить останньому, для цього він попросив цей телефон у ОСОБА_5 , щоб подзвонити і коли останній йому передав телефон він забрав його і розпорядився ним на власний розсуд.

30.01.2023 близько 12 години у тамбурі під`їзду біля квартир з номерами АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_4 на підлозі побачив платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_9 та яку остання втратила з власної необережності. Він вирішив викрасти з неї гроші на власні потреби і в той же день здійснював різні покупки в магазинах міста Покров, а саме в магазині «Єва», «Багем», «Аврора», «продукти ФОП ОСОБА_7 », «АТБ маркет», «Tabacco&Beer», «Українське м`ясо». У скоєному розкаявся та просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно та за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до нетяжкого та тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, скарг та заяв за місцем проживання відносно обвинуваченого не надходило, а також обставини, які пом`якшують покарання, наявність обставин, які обтяжують покарання, матеріальні збитки потерпілій особі відшкодовані частково, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, звільнивши обвинуваченого від реального відбування призначеного покарання з іспитовим строком, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових злочинів.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Даючи оцінку позовним вимогам потерпілої особи, викладених у заявленому цивільному позові, суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на наведене, зважаючи на визнання обвинуваченим заявленого цивільного позову та враховуючи, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, цивільний позов потерпілої особи підлягає задоволенню з урахуванням частково відшкодованої обвинуваченим шкоди.

При вирішенні питання про речові докази суд керується положенням ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України, вважає, що витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 річного іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальні збитки в розмірі 2009 грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової експертизи по даній справі на загальну суму 755 грн. 12 коп.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон NOKIA 1.3 ТА 12-05 DS 1/16, який передано на зберігання до камери схову ВП№2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1