Номер провадження:1-кс/521/2970/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000960 від 11.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Малиновської окружної прокуратури м.Одеси звернувся до слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000960 від 11.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 у вечірній час 19.06.2023 прибули до квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_6 .

При прибутті до вищевказаної квартири, ОСОБА_8 познайомив ОСОБА_7 з ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_6 приблизно опівночі з 19.06.2023 на 20.06.2023 залишив свою оселю, а ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишилася в ній ночувати.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в післяобідній час, але не пізніше 15 години 30 хвилин 20.06.2023 перебували в зазначеній квартири разом. У цей момент у ОСОБА_6 , якому на той момент виповнилося повних 34 роки, являючись фізичною особою у стані осудності, раптово виник кримінально протиправний намір на незаконне, поза волею ОСОБА_7 , заволодіння її майном.

Насамперед ОСОБА_6 визначив предметом свого посягання мобільний телефон марки «МЕІZU» моделі «М6Т», що знаходився в середині рюкзака ОСОБА_9 , який перебував на підвіконні в приміщенні вищевказаної квартири та в полі зору всіх присутніх.

Зокрема ОСОБА_6 керувався корисливим мотивом, тобто прагненням задовольнити власну життєву потребу шляхом завідомо протиправного заволодіння чужим майном та переслідував мету реалізувати викрадене у ОСОБА_7 майно третім особам і отримати за це майнову вигоду.

Водночас ОСОБА_6 , вирішивши заволодіти майном ОСОБА_7 , усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій та їх суспільно небезпечні наслідки, бажав їх настання, тобто мав прямий умисел.?

Для реалізації свого кримінально протиправного наміру ОСОБА_6 підійшов до підвіконня, на якому перебував рюкзак ОСОБА_7 і за наявності незнятої та непогашеної судимості за вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 24.04.2020, яким його засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі, тобто діючи повторно, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який продовжено Указом Президента України від 01.05.2023 з 19 травня 2023 року строком на 90 діб, розстібнув рюкзак ОСОБА_7 , не приховуючи своїх дій, усвідомлюючи, що за його діями спостерігають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тобто діючи відкрито, дістав належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «МЕІZU» моделі «М6Т», з якого вилучив та демонстративно кинув на ліжко сім-картку оператора телекомунікаційної компанії «Київстар», що перебувала в ньому, не реагуючи на вимоги і зауваження ОСОБА_7 щодо незаконності таких дій та вимог їх припинити, залишив приміщення квартири.

У цей ж момент ОСОБА_7 рушила за ОСОБА_6 з приміщення квартири, наздогнала його на сходовому майданчику будинку за вищевказаної адресою та продовжила висувати законні вимоги про повернення викраденого майна, а також спробувала вирвати його з рук ОСОБА_6 , на що він застосував психологічний тиск та подавив волю ОСОБА_7 шляхом зухвалої поведінки, яка виразилася в грубому, нахабному і різкому способі спілкування, що супроводжувалося поштовхом ОСОБА_7 , від якого їй не заподіяно тілесних ушкоджень або болісного відчуття.

Таким чином, подавивши волю ОСОБА_7 , ОСОБА_6 залишив приміщення будинку, заволодів її мобільним телефоном і отримав можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 1700 гривень, яка складається з вартості телефону на момент події.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та в умовах воєнного стану.

ОСОБА_6 28.07.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні злочину ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_8 , який був безпосереднім очевидцем грабежу, показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в повній мірі описала час, місце, спосіб та особу, що скоїла відносно неї грабіж, показаннями свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які приймали участь в реалізації мети цього злочину, визначеної ОСОБА_6 у виді закладення предмету злочину до ломбарду.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, встановлена наявність ризиків передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 08.08.2023 року клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_3 - задоволено, надано дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу затримання від 17.08.2023 року ОСОБА_6 було затримано на підставі ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 17.08.2023 року з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили задовольнити його, посилаючись на наявність реальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Підозрюваний зазначив, що не визнає свою вину у інкримінованому йому злочині, проти клопотання слідчого заперечує, має на утриманні неповнолітню дитину 2013 року народження, працює не офіційно на будівництві, в середньому на місяць має дохід 15000 грн. Дійсно не прибув на виклик до слідчого, оскільки погано себе почував, до лікаря не звертався.

Захисник зазначив, що ризики є лише припущенням, підозрюваний має постійне місце проживання, не має наміру перешкоджати слідству або переховуватися та впливати на потерпілу та свідків, має на утриманні неповнолітню дитину, тому просила обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, оскільки останній хоча і не офіційно, но працює.

Перевіривши та дослідивши надані матеріали до клопотання, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч. 1 ст. 276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У матеріалах клопотання достатньо наявних даних, які указують на факти, що ОСОБА_6 міг вчинити вказане у клопотанні правопорушення і такі є переконливим для суду, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою. З наведених обставин, проводячи оцінку наданих суду матеріалів, доводів учасників процесу, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.

При вирішенні питання про ризики, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 , раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, має незняту та непогашену судимість, має постійне місце проживання, непоінолтіню дитину на утриманні, офіційно не працює, підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що вказує на наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування, впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність у підозрюваного постійного місця проживання та неповнолітньої дитини на утриманні не зменшує наведених ризиків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - є однією з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутого обвинувачення, тяжкість можливого покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину відповідно до аимог п.2 ч.2 ст.183 КПК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_6 переховувася від органу досудового розслідування, був оголошений його розшук та відповідно до ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 08.08.2023 року було надано дозвіл на його затримання з метою приводу до суду для розгляду клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виглдяді тримання під вартою. Відповідно до протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_6 затримано на підставі ухвали суду 17.08.2023 року та своєчасно доставлено до суду для розгляду клопотання.

Відтак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, вимог наведеного законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підставі для обрання більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею не встановлено.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, слідчий суддя враховує не лише обсяг повідомленої підозри, а також і правові позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти»).

Відтак, з однієї сторони розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншої - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Розмір застави щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчинені тяжкого злочину визначається у межах від 20 (двадцяти) до 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно визначити розмір застави виходячи з тяжкості злочину та обставин його вчинення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, його особи та матеріального становища, тому суд вважає, що розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень є достатньою.

Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000960 від 11.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб в межах строку досудового розслідування з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 14 жовтня 2023 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Підозрюваний ОСОБА_6 з дня визначення судом розміру застави може внести заставу на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області або забезпечити її внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, суду.

За умови внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до ст.194 КПК України будуть покладені обов`язки: не відлучатись з місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. Наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання 17.08.2023 року до 14.10.2023 року включно.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1