ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/195/23 Справа № 204/7957/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000398 від 20 липня 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Західної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_9 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сонцеве Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.07.2017 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 02.11.2017 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 07.03.2018 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі з 09.09.2020 по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Згідно з обставинами, встановленими судом, 20.07.2021 ОСОБА_7 вчинив умисне вбивство ОСОБА_10 при перевищенні меж необхідної оборони за таких обставин.

20.07.2021 близько 15:00 ОСОБА_7 , перебував за місцем свого мешкання у приміщенні будинку на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де у останнього на побутовому ґрунті виник конфлікт з раніше йому знайомим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході конфлікту ОСОБА_10 кинувся на обвинуваченого, наніс кулаком удар в тулуб, схопив рукою ОСОБА_7 за шию та почав її стискати, в подальшому почав виштовхувати ОСОБА_7 з кімнати до коридору, після чого повалив його на металеву стійку з полицями у куті приміщення, ОСОБА_7 перебував практично у горизонтальному положенні, а ОСОБА_10 - поверх нього, однією рукою утримував ОСОБА_7 за шию, іншою - за обличчя, та сукупністю зазначених дій ОСОБА_10 , згідно до висновку експерта №1860е від 28.08.2021 з фототаблицею, спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: трьох саден - на кінчику носу ліворуч та в передвушній області праворуч; синця - по зовнішній поверхні правого кульшового суглобу, які за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; після чого обвинувачений ОСОБА_7 правою рукою намацав ніж, та, захищаючись від протиправних дій ОСОБА_10 , наніс ОСОБА_10 ножем не менше одного удару в область лівої частини грудної клітини, не менше одного удару в область зовнішньої поверхні лівого передпліччя у середній третині та не менше одного удару в область задньої поверхні лівого стегна ОСОБА_10 , чим спричинив останньому відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 461/НЕ/90 від 30.08.2021, тілесні ушкодження у вигляді:

- проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням лівої легені (колото-різана рани на передній поверхні грудної клітини ліворуч з крововиливами в підлеглі м`які тканини та м`язи, ушкодження пристінкової плеври, наскрізне ушкодження лівої легені), вищевказані ушкодження у своїй сукупності відносяться до ТЯЖКИХ за ознакою небезпеки для життя (згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995, п. 2.1.1) та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

- колото-різаної рани на зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині, яка відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 p., п. 2.3.1) та не перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті;

- колото-різаної рани на задній поверхні лівого стегна, яка відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 p., п. 2.3.1) та не перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті.

Після чого потерпілий ОСОБА_10 , отримавши вищевказані тілесні ушкодження, вибіг з приміщення будинку на території домоволодіння за вищевказаною адресою на вулицю та поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 настала смерть потерпілого.

Внаслідок умисного спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням лівої легені (колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітини ліворуч з крововиливами в підлеглі м`які тканини та м`язи, ушкодження пристінкової плеври, наскрізне ушкодження лівої легені) у період часу не більше ніж 30-40 хвилин, настала смерть останнього.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі, а строк покарання рахувати останньому з моменту затримання - з 20 липня 2021 року.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор вважає, що суд безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого на ст. 118 КК України. Прокурор зазначає, що фактичні обставини справи свідчать про те, що дії потерпілого за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну небезпеку та безпосередню загрозу для ОСОБА_7 . Прокурор вважає, що суд не надав належної оцінки показанням свідкам ОСОБА_11 , яка є зацікавленою особою, а також залишив поза увагою дані протоколу огляду, які свідчать про те, що порядок у кімнаті не був порушений та окрім кухонного ножа знаходились й інші предмети побуту. Окрім цього, суд не врахував, що між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт з приводу виселення останнім ОСОБА_7 , що і було підставою для помсти. За цих умов, поведінка потерпілого, на яку вказали свідок ОСОБА_11 та обвинувачений є нелогічною. Також прокурор вважає, що суд не врахував висновку експерта, згідно з яким у потерпілого виявлено не одне тілесне ушкодження, що не відповідає показанням обвинуваченого, наданим під час досудового розслідування. Більш того, на переконання прокурора, суд не надав оцінки характеру та механізму спричинення тілесних ушкоджень, завданих в тому числі у життєво важливий орган, які вказують на чітке усвідомлення обвинуваченим наслідків свої дій. До того ж, у матеріалах провадження відсутні будь-які докази того, що потерпілий вчиняв дії, які досягали ступеня суспільної небезпечності і викликали б у ОСОБА_12 необхідність оборонятись шляхом застосування ножа. Серед іншого, прокурор вказує на те, що суд не врахував доказів на підтвердження факту перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння. Прокурор зауважує, що ці обставини підтверджуються відеозаписом, на якому ОСОБА_7 цей факт повністю визнає, що в силу правових висновків Верховного Суду має бути враховано в якості доказу.

В запереченнях обвинувачений з доводами прокурора не погоджується. ОСОБА_7 вважає, що її було поза межами строку апеляційного оскарження вироку, а тому вона не підлягає розгляду апеляційним судом. Поряд із цим, обвинувачений вважає, що прокурор безпідставно посилається на відеозапис, який підтверджує факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 зазначає, що запис не було заявлено під час проведення досудового розслідування та його походження взагалі невідомо. На переконання останнього, за відсутністю висновку експерта факт перебування у стані алкогольного сп`яніння є недоведеними. Що стосується відсутності обставин, що пом`якшують покарання, на що прокурор вказує в апеляційній скарзі, то і ці твердження є хибними, оскільки він визнав свою вину, розкаявся, співпрацював зі слідством, не залишив місця злочину, надавав допомогу потерпілому, є інвалідом 3 групи. Окрім наведеного, обвинувачений не погоджується з доводами прокурора про неналежну оцінку показань свідка ОСОБА_11 , з огляду на те, що її свідчення були незмінними, та вважає недоведеною й зазначений прокурором мотив вчинення злочину. Доводи прокурора про те, що порядок у кімнаті не було порушено ОСОБА_7 розцінює як безпідставні, оскільки всі події відбувались на кухні. Також обвинувачений не погоджується й з доводами прокурора про неврахування судом механізму спричинення тілесних ушкоджень та їх кількості. Обвинувачений вважає, що його показання під час слідчого експерименту викривлені прокурором, та він дійсно під час слідчої дії вказав на завдання 2 ударів, не з значною силою та без наміру завдання їх у життєво важливі органи. На думку ОСОБА_7 , прокурор ігнорує докази на підтвердження завдання потерпілим йому ударів, а під час досудового розслідування залишився нез`ясованим факт перебування потерпілого у стані наркотичного сп`яніння.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 з доводами прокурора також не погоджується та окрім аргументів, аналогічних за змістом тим, що зазначені її підзахисним, посилається на те, що правдивість показань ОСОБА_7 підтверджується висновками експертиз, якими встановлено наявність в нього тілесних ушкоджень, механізм спричинення яких не суперечить даним слідчого експерименту. Також, захисник наводить висновки Верховного Суду, які відповідають цим правовідносинам, та з огляду на те, що дії потерпілого були раптовими, а обвинувачений фізичну перевагу перед ним не мав, вважає, що дії ОСОБА_7 були кваліфіковані судом правильно.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріалі провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши під час апеляційного розгляду судове слідство, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Обґрунтованість судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені.

Мотивувальна частина вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини та його мотивів.

Обґрунтування обвинувачення, це не перелік доказів наданих органами досудового розслідування, це аналіз усіх зібраних у провадження доказів, тобто всі фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, обвинуваченого, у висновках експертів та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення.

Суд зобов`язаний саме після всебічного, повного і об`єктивного розгляду, дати оцінку доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення обвинувального вироку.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд перекваліфікував дії обвинуваченого та визнав його винним у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 118 КК України, призначивши покарання у межах санкції цієї статті.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд керувався наявністю суспільно небезпечного посягання щодо ОСОБА_7 з боку ОСОБА_10 , внаслідок якого ОСОБА_7 отримав право на необхідну оборону, тобто, на спричинення тому хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. При цьому, з огляду на характер дій потерпілого, суд дійшов висновку, що обвинувачений мав можливість для відвернення шкоди шляхом заподіяння потерпілому меншої шкоди, а тому застосований спосіб захисту та заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, тобто ОСОБА_7 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, чим вчинив саме умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

На переконання колегії суддів, наведені висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.

Положення ст. 23 КПК України висувають обов`язкову вимогу про безпосереднє дослідження доказів у суді апеляційної інстанції коли суд апеляційної інстанції вбачає, що доводи в апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження виглядають обґрунтованими та потребують перевірки.

Таку перевірку апеляційний суд здійснює шляхом повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, із дотриманням вимог ст. 404 КПК України.

Апеляційний суд, відповідно до заявленого прокурором клопотання, повторно дослідив усі письмові докази, на які суд посилався у вироку, а також через неможливість забезпечення участі свідка ОСОБА_11 в апеляційному розгляді, обмежився відтворенням звукозапису її допиту у суді першої інстанції. Окрім цього, суд дослідив й додатковий висновок експерта № 602е від 02 березня 2023 року, складений на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду, а також показання експерта ОСОБА_13 .

Повторно дослідивши докази у порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, колегія суддів встановила та визнала доведеним, що:

ОСОБА_7 вчинив умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за таких обставин:

20.07.2021 року близько 15.00 години, ОСОБА_7 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебував за місцем свого мешкання у приміщенні будинку на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де у останнього на побутовому ґрунті виник конфлікт з раніше йому знайомим ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході вказаного конфлікту, у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_7 будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні будинку на території домоволодіння АДРЕСА_1 , 20.07.2021 року близько 15.00 години, в ході бійки, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, наніс розкладним ножем не менше одного удару в область лівої частини грудної клітини, не менше одного удару в область зовнішньої поверхні лівого передпліччя у середній третині та не менше одного удару в область задньої поверхні лівого стегна ОСОБА_10 , після чого потерпілий ОСОБА_10 , отримавши вищевказані тілесні ушкодження, вибіг з приміщення будинку на території домоволодіння за вищевказаною адресою на вулицю, та поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , настала смерть потерпілого.

Діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді:

- проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням лівої легені (колото-різана рани на передній поверхні грудної клітини ліворуч з крововиливами в підлеглі м`які тканини та м`язи, ушкодження пристінкової плеври, наскрізне ушкодження лівої легені), вищевказані ушкодження у своїй сукупності відносяться до ТЯЖКИХ за ознакою небезпеки для життя (згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 р., п. 2.1.1) та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 ;

- колото-різаної рани на зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині, яка відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 р., п. 2.3.1) та не перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті;

- колото-різаної рани на задній поверхні лівого стегна, яка відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 р., п. 2.3.1) та не перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_7 , винуватість у вбивстві не визнав та надав пояснення аналогічні за змістом тим, що були надані ним під час розгляду провадження у суді першої інстанції, а саме зазначив, що він домовився поговорити з ОСОБА_10 , з яким вони разом винаймали житло, з того приводу, що останній просив власника квартири виселити його разом зі співмешканкою - ОСОБА_11 . Коли ОСОБА_7 спитав в чому проблема, ОСОБА_10 вдарив його рукою в тулуб, потім однією рукою схопив за щелепу, а другою рукою почав стискати шию, став штовхати обвинуваченого по коридору аж до моменту поки він не вперся спиною у залізну стійку. ОСОБА_10 його звалив на ту стійку, а сам навалився зверху. Звільнитися ОСОБА_7 не міг, оскільки ОСОБА_10 правою рукою його душив, а лівою тримав за обличчя. ОСОБА_7 на допомогу не кликав, захищаючись, задихаючись, намацав ніж, наніс їм удар ОСОБА_10 в область стегна (при цьому яке саме спричинив ушкодження він не бачив), після чого той ще міцніше почав давити йому на горло. Він наніс удар в область ліктя (на нанесені удари ОСОБА_10 не відреагував) та намагався нанести ще один удар ножем в область плеча, але попав у тіло, у ОСОБА_10 бризнула кров. ОСОБА_10 відпустив його та побіг на подвір`я. Встиг добігти до сусіднього домоволодіння, після чого впав. ОСОБА_7 підбіг до нього, закрив рану, крикнув щоб викликали швидку. Швидка приїхала приблизно через 10 хвилин. Весь цей час він тримав рукою рану ОСОБА_14 , який був при тямі. Передав ОСОБА_10 бригаді швидкої та сказав що піде в дім вимити кров. Коли він знову вийшов на вулицю - ОСОБА_10 був накритий. Раптову агресію потерпілого та напад пояснив тим що ОСОБА_10 був наркозалежним, регулярно вживав наркотики зазвичай за допомогою шприцу, у стані наркотичного сп`яніння був агресивним та неадекватним. Зазначив, що своїми діями вчинив умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, у стані сп`яніння не перебував.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, вина ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, оголошеними і дослідженими під час апеляційного розгляду, зокрема:

- протоколом огляду трупа від 20.07.2021, схемою та фототаблицею до нього, якими зафіксовано огляд трупа ОСОБА_10 , який має тілесні ушкодження (а.п. 30-32);

- лікарським свідоцтвом про смерть №461/НЕ від 21.07.2021, згідно з яким ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок нападу з метою вбивства чи нанесення тілесного ушкодження (а.п. 38);

- висновком експерта №461/НЕ від 20.08.2021, згідно з яким при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено колото-різане поранення грудної клітини наскрізним ушкодженням лівої легені (рана на передній поверхні грудної клітини ліворуч з крововиливами в підлеглі м`які тканини та м`язи, ушкодження пристінкової плеври, наскрізне ушкодження лівої легені. Масивна крововтрата. Колото-різані рани на лівому передпліччі та на задній поверхні лівого стегна. Крововилив у м`які покриви голови у потиличній ділянці. Забита рана на лівій верхній повіці. Ділянки осаднення на обличчі. Садна у проекціях обох колінних суглобів, лівого гомілко-стопного суглобу, ділянка осадження на тильній поверхні лівої стопи. Смерть настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням легені, яке ускладнилась масивною крововтратою, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу та судово-гістологічного дослідження. При експертизі трупа виявлено: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням лівої легені (колото-різана рана на передній поверхні грудної клітини (рана №2) ліворуч з крововиливами в підлеглі м`які тканини та м`язи, ушкодження пристінкової плеври, наскрізне ушкодження лівої легені). Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли не більш ніж за 30-40 хвилин до настання смерті, від дії колючо-ріжучим предметом, слідоутворююча частина якого була пласка (по типу клинка ножа), шириною близько 13 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обухів), товщиною близько 1,5 мм. Вищевказані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до ТЯЖКИХ за ознакою небезпеки для життя (згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 п. 2.1.1). Також при експертизі трупа виявлено: на лівій верхній повіці нижче від проекції лівої надбрівної дуги забиту рану (рана №1); на лівій щоці та на підборідді ліворуч виявлено ділянки осаднення; колото-різана рана на зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині (рана №3) та колото-різана рана на задній поверхні лівого стегна; садна: у проекції лівого та правого колінних суглобів; у проекції лівого гомілко стопного суглобу; на тильній поверхні лівої ступні ділянка осаднення; рана на задній поверхні лівого стегна (рана № 4); крововилив у м`які покрови в потиличній ділянці. Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, забита рана на лівій верхній повіці, крововилив у м`які покриви голови, садна та синці виникли не більш ніж 4-6 годин до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), та у зв`язку з настанням смерті не перебувають. Рани на зовнішній поверхні лівого передпліччя та на задній поверхні лівого стегна виникли не більш ніж за 4-6 годин до настання смерті від дії предмету, який має колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка( по типу клинка ножа), шириною близько 20 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край(обухів), товщиною близько 1,4 мм та у зв`язку з настанням смерті не перебувають. Всі вищевказані ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 п. 2.3.1). При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти (а.п. 40-44);

- висновком експерта №1860е від 28.08.2021 з фототаблицею до нього, згідно з яким у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: трьох саден - на кінчику носу ліворуч та в передвушній області праворуч; синця - по зовнішній поверхні правого кульшового суглобу. Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів), частина яких можливо з обмеженою контактуючою поверхнею. Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння (синець багряно-синюшного кольору в центрі, зеленого по периферії з відносно чіткими межами, садна - під темно-червоною коринкою на рівні оточуючої шкіри) виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися в термін 1,5-3 доби до моменту огляду. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п. 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6. Виявлені тілесні ушкодження спричиненні в короткий проміжок часу, встановити послідовність їх нанесення не представляється можливим у зв`язку з відсутністю судово-медичних даних. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що йому було спричинено не менш як 2-х механічних дій тупого твердого предмету (предметів), частина яких можливо з обмеженою контактуючою поверхнею. Враховуючи характер, локалізацію (тілесні ушкодження розташовані по різним анатомічним областям) та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при одномоментному падінні з висоти власного зросту. Виявлені тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках, доступних для нанесення їх власною рукою. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п.2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6 (а.п. 78);

- висновком експерта №522 від 26.07.2021, згідно з яким кров ОСОБА_7 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічної системою АВ0 (а.п. 89);

- карткою виклику швидкої медичної допомоги, згідно з якою о 15:14:30 було отримано виклик за адресою: АДРЕСА_1 , причина - поранення чоловіка (а.п. 93-94);

- висновком експерта №461/НЕ/90 від 30.08.2021, згідно з яким смерть ОСОБА_10 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням легені, яке ускладнилась масивною крововтратою, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу та судово-гістологічного дослідження. Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ під час огляду трупу на місці події: «...Шкіряні покрови прохолодні на всьому протязі... ділянках тіла, дещо теплі на тулубі. Трупне заклякання не розвилось в усіх звичайно досліджуваних групах м`язів. Трупні плями синюшно-фіолетові, розташовані по задньо-бічним поверхням тулуба та кінцівок. При неодноразовому дозованому натисканні на них пружинним динамометром із зусиллям 2 кг/см2 по 3 сек. зникають та відновлюють своє забарвлення через 10-15 секунд (11:30 20.07.2021)», причину смерті, ступінь розвитку трупних явищ під час експертизи трупа: «...Шкіряні покрови бліді, холодні на дотик... Трупне заклякання добре виражене у всіх звичайно досліджуваних групах м`язів, руйнується з фізичним зусиллям. Трупні плями блідо-фіолетового кольору, острівчасті, розташовані на задньо-бічних поверхнях тулуба та кінцівок, при натисканні на них пружинним динамометром із зусиллям 2 кг/см2 по 3 секунди свій колір не змінюють (10:00 годин). Ознаки гниття не виявлені....», відомі умови перебування трупу, слід вважати, що смерть його настала за 1-3 години до огляду трупа на місці його виявлення, більш детально встановити час настання смерті в даному випадку неможливо, через відсутність достовірних судово-медичних даних.При експертизі трупа виявлено: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням лівої легені (колото-різана рана на передній поверхні грудної клітини(рана №2) ліворуч з крововиливами в підлеглі м`які тканини та м`язи, ушкодження пристінкової плеври, наскрізне ушкодження лівої легені). Виявлені при експертизі трупа вищевказані ушкодження прижиттєві, виникли не більш ніж за 30-40 хвилин до настання смерті, від дії колючо-ріжучим предметом, слідоутворююча частина якого була пласка (по типу клинка ножа), шириною близько 13 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обухів), товщиною близько 1,5 мм. Вищевказані тілесні ушкодження у своїй сукупності відносяться до ТЯЖКИХ за ознакою небезпеки для життя (згідно правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995п. 2.1.1) та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.Також при експертизі трупа виявлено: на лівій верхній повіці нижче від проекції лівої надбрівної дуги забиту рану (рана №1); на лівій щоці та на підборідді ліворуч виявлено ділянки осаднення; колото-різана рана на зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині (рана №3) та колото-різана рана(рана №4) на задній поверхні лівого стегна; садна: у проекції лівого та правого колінних суглобів; у проекції лівого гомілко стопного суглобу; на тильній поверхні лівої ступні ділянка осаднення; крововилив у м`які покрови в потиличній ділянці. Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, забита рана на лівій верхній повіці, крововилив у м`які покриви голови, садна та синці виникли не більш ніж за 4-6 годин до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), та у зв`язку з настанням смерті не перебувають. Рани на зовнішній поверхні лівого передпліччя та на задній поверхні лівого стегна виникли не більш ніж за 4-6 годин до настання смерті від дії предмету, який має колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка( по типу клинка ножа), шириною близько 20 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край(обухів), товщиною близько 1,4 мм та у зв`язку з настанням смерті не перебувають. Всі вищевказані ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 п. 2.3.1) та у причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Виявлені при експертизі трупа проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з наскрізним пошкодженням лівої легені та колото-різані рани на зовнішній поверхні лівого передпліччя та на задній поверхні лівого стегна виникли внаслідок не менш ніж однієї травмуючої дії кожне предметом, який має колюче-ріжучі властивості; садна, синці, ділянки осаднення, крововилив в м`які покриви голови,забита рана на лівій верхній повіці виникли внаслідок не менш ніж однієї травмуючої дії кожне, тупим твердим предметом (предметами). Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з наскрізним пошкодженням лівої легені виникло не більш ніж за 30-40 хвилин до настання смерті; забита рана на лівій верхній повіці, колото-різані рани на зовнішній поверхні лівого передпліччя та на задній поверхні лівого стегна, крововилив у м`які покриви голови, садна та синці виникли не більш ніж за 4-6 годин до настання смерті. Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження знаходяться у областях доступних для нанесення власною рукою. При експертизі трупа тілесних ушкоджень, характерних для боротьби та самозахисту, та які не могли б утворитись за інших обставин не виявлено. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, їх локалізацію та причину смерті не виключно, що після їх отримання потерпілий міг виконувати активні дії до моменту втрати свідомості внаслідок розвитку крововтрати. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, їх кількість, їх розташування в різних анатомічних областях, можна припустити, що взаєморозташування нападника та потерпілого змінювалось, однак більш детально встановити їх взаєморозташування неможливо, через відсутність судово-медичних даних. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, вони не могли утворитись при падінні з висоти власного зросту (як з наданням тілу прискорення, так і без). При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти. при судово-імунологічному дослідженні крові з трупа встановлена група 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.п. 107-111);

- висновком експерта №581 від 18.08.2021, згідно з яким кров померлого ОСОБА_10 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (арк. кримінального провадження (а.п. 116-117);

- висновком експерта №581/1 від 10.09.2021, згідно з яким на марлевому тампоні зі змивом з коридору (об`єкт №1), на фрагменті шпалер (об`єкт №2), на фрагменті лінолеуму (об`єкт №3), на марлевому тампоні зі змивом з цегляних сходів (об`єкт№4), на марлевому тампоні зі змивом з металевої калитки (об`єкт №5) та на металевій кришці (об`єкти №№6-14) встановлена наявність крові людини та не виключено можливість походження зазначених слідів як за рахунок крові потерпілого, так і за рахунок крові обвинуваченого (а.п. 119-121);

- висновком експерта №581/2 від 09.09.2021, згідно з яким на доставлених для дослідження штанах, в об`єктах №№2-4,17, на одній футболці, в об`єктах №№20-24, на тапку на праву ногу, в об`єктах №№35-40, на тапку на ліву ногу, в об`єктах №№41-45, встановлена наявність крові людини та не виключено можливість походження зазначених слідів як за рахунок крові потерпілого, так і за рахунок крові обвинуваченого або можлива суміш крові останніх (а.п.125-131);

- висновком експерта №581/3 від 20.08.2021, згідно з яким на представлених для дослідження чоловічих джинсових шортах сірого кольору (об`єкти №№1,2), жіночих джинсових штанах (об`єкти №№3-5), рушнику (об`єкти №№6-13), двох шкарпетках (об`єкти №14 і №15) встановлено наявність крові людини та не виключено можливість походження зазначених слідів як за рахунок крові потерпілого, так і за рахунок крові обвинуваченого (а.п.133-138);

- висновком експерта №581/4 від 03.09.2021, згідно з яким в слідах на шортах - об`єкти №№1-12, на футболці - об`єкти №№13-21, на сумці- об`єкти №№22-26 встановлено наявність крові людини та не виключено можливість походження зазначених слідів як за рахунок крові потерпілого, так і за рахунок крові обвинуваченого (а.п. 140-145);

- висновками експерта №605/1 та №605/2 від 10.09.2021, згідно з якими в піднігтьовому вмісті обох рук потерпілого ОСОБА_10 (об`єкт №1), що був наданий на дослідження, встановлена наявність крові людини. (а.п.147-152, 154-157);

- протоколом прослуховування аудіозапису з системи ОДС «103» від 25.08.2021, яким встановлено, що виклик швидкої за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з пораненням чоловіка було здійснено жіночим голосом (а.п. 163);

- висновком експерта №783-МК від 08.10.2021, згідно з яким ушкодження на представленому шматку шкіри з передньої поверхні грудної клітини має морфологічні ознаки колото-різаної рани, заподіяної, предметом, який мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (по типу клинка ножа), шириною близько 13 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1,5 мм. Ушкодження на представленому шматку шкіри з задньої поверхні лівого стегна має морфологічні ознаки колото-різаної рани, заподіяної предметом, який мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (по типу клинка ножа), шириною близько 20 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий), та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1,4 мм. Шкіра не відновила своїх первісних властивостей, імовірно, внаслідок перебування у агресивному хімічному середовищі (наприклад, формаліні). Дослідженні пошкодження могли бути спричиненні як одним, так і декількома ножами зі схожими конструктивними особливостями (а.п. 172-179);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 08.10.2021 та відеозаписом до нього, під час якого ОСОБА_7 повідомив, що 20.07.2021 близько 15:00 він повернувся до місця мешкання. Зайшов до приміщення квартири, пройшов до кімнати, де побачив ОСОБА_10 . Між ним виникла сварка, в ході якої ОСОБА_10 кинувся на нього, наніс кулаком удар в тулуб, схопив рукою ОСОБА_7 за шию та почав її стискати, в подальшому почав виштовхувати ОСОБА_7 з кімнати до коридору, після чого повалив його на металеву стійку з полицями у куті приміщення, ОСОБА_7 перебував практично у горизонтальному положенні, а ОСОБА_10 - поверх нього, однією рукою утримував ОСОБА_7 за шию, іншою - за обличчя; ОСОБА_7 правою рукою намацав ніж (який перебував на дошці для різки продуктів), для того, щоб ОСОБА_10 його відпустив, тримаючи ніж правою рукою, у напрямку справа наліво горизонтально наніс удар у передпліччя лівої руки ОСОБА_10 , який продовжив душити ОСОБА_7 . Маючи намір нанести удар ножем у плече ОСОБА_15 , зробив відповідний рух рукою з ножем зверху донизу, потрапив у грудну клітину. ОСОБА_10 закричав, відпустив його та вибіг на вулицю. ОСОБА_7 крикнув щоб викликали швидку допомогу, вийшов з подвір`я, побачив ОСОБА_10 біля будинку АДРЕСА_2 , який спочатку стояв, а потім впав обличчям вперед. Він його перевернув на спину та намагався зупинити кровотечу до прибуття швидкої допомоги (а.п. 200-204);

- додатковим висновком експерта №2614е від 11.10.2021, згідно з яким у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: трьох саден - на кінчику носу ліворуч та в передвушній області праворуч; синця - по зовнішній поверхні правого кульшового суглобу. Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 в області обличчя не суперечить механізму їх утворення, на який вказує останній в ході проведення слідчого експерименту за його участю (а.п. 214-217);

- показаннями експерта ОСОБА_13 , яка під час апеляційного розгляду підтвердила складений нею висновок №2614е від 11.10.2021 та зазначила, що відповісти на питання про наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, утворених внаслідок здавлення дихальних шляхів, неможливо, оскільки це питання не було предметом дослідження під час проведення експертизи;

- додатковим висновком експерта № 602е від 02.03.2023, згідно з яким у ОСОБА_7 на підставі висновку експерта № 1860е від 28.07.2021 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: трьох саден - на кінчику носу ліворуч та в передвушній області праворуч; синця - по зовнішній поверхні правого кульшового суглобу. Відсутність у ОСОБА_7 на момент огляду 22.07.2021 будь-яких тілесних ушкоджень або слідів їх загоєння в області шиї, а також відсутність будь-яких загальноасфіктичних ознак, дає можливість казати про відсутність ознак механічного впливу на ділянку шиї внаслідок її здавлювання з перекриванням дихальних шляхів (т.4, а.с. 73-76);

- висновком судово-психіатричного експерта №375 від 16.08.2021, згідно з яким ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності інший хворобливий стан психіки в період інкримінованих йому діянь не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Іспитований у період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, також може постати перед слідством і судом. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.п. 255-258);

- відеозаписом з флеш-носія (т.1, а.с. 213), згідно з яким співробітниками поліції зафіксоване прибуття на місце події, виявлено ОСОБА_7 , який повідомляє, що між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 напав на нього, повалив на стійку, та він, захищаючись, наніс удар ОСОБА_10 якимось предметом, що підвернувся під руку, після чого не тікав, перебував поруч з потерпілим, тримав його голову.

Надаючи оцінку наведеним доказам, колегія суддів вважає, що вони є належними, допустимими та достовірними, узгоджуються між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановленим апеляційним судом та повністю доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції не надав належної оцінки зібраним у кримінальному провадженні доказам, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 118 КК України.

Вирішуючи питання обґрунтованості висновків суду, а також наявності підстав у суду апеляційної інстанції для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України, колегія суддів виходить з того, що жоден з досліджених судом доказів не свідчить про те, що ОСОБА_7 внаслідок суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_10 отримав право на необхідну оборону, в той час як обставини провадження доводять наявність в його діях умислу саме на спричинення смерті останньому.

Так, за версією обвинуваченого, ОСОБА_10 вдарив його рукою в тулуб, потім однією рукою схопив за щелепу, а другою рукою почав стискати шию, став штовхати обвинуваченого по коридору аж до моменту поки він не вперся спиною у залізну стійку. ОСОБА_10 його звалив на ту стійку, а сам навалився зверху. Звільнитися ОСОБА_7 не міг, оскільки ОСОБА_10 правою рукою його душив, а лівою тримав за обличчя. ОСОБА_7 на допомогу не кликав, захищаючись, задихаючись, намацав ніж, наніс їм удар ОСОБА_10 в область стегна (при цьому яке саме спричинив ушкодження він не бачив), після чого той ще міцніше почав давити йому на горло. Він наніс удар в область ліктя (на нанесені удари ОСОБА_10 не відреагував) та намагався нанести ще один удар ножем в область плеча, але попав у тіло, у ОСОБА_10 бризнула кров.

Як вбачається з матеріалів провадження аналогічні пояснення ОСОБА_7 надав й під час проведення слідчого експерименту.

При цьому, за наслідками проведення судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_7 дійсно були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: трьох саден - на кінчику носу ліворуч та в передвушній області праворуч; синця - по зовнішній поверхні правого кульшового суглобу, локалізація та характер яких не суперечить механізму їх утворення, на який вказує останній в ході проведення слідчого експерименту за його участю.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд надав перевагу цим доказам та врахувавши показання свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що чула погрози потерпілого у бік обвинуваченого, констатував, що саме дії ОСОБА_10 зумовили спричинення тілесних ушкоджень, що слід вважати перевищенням меж необхідної оборони.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд зазначив, що ОСОБА_7 не мав можливості вільно рухатись, оскільки потерпілий тримав його за обличчя та шию.

З метою перевірки версії захисту та, відповідно, наведених мотивів суду, колегією суддів було допитано судово-медичного експерта, та призначено додаткову судово-медичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи були виявлені у обвинуваченого ОСОБА_16 тілесні ушкодження, характерні для удушення, утворені внаслідок здавлення шиї та перекриття дихальних шляхів.

За наслідком проведення дослідження, експерт встановив, що у ОСОБА_7 на підставі висновку експерта № 1860е від 28.07.2021 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: трьох саден - на кінчику носу ліворуч та в передвушній області праворуч; синця - по зовнішній поверхні правого кульшового суглобу. Водночас, експерт дійшов висновку, що відсутність у ОСОБА_7 на момент огляду 22.07.2021 будь-яких тілесних ушкоджень або слідів їх загоєння в області шиї, а також відсутність будь-яких загальноасфіктичних ознак (ціанозу шкіри обличчя і слизових оболонок, розширення зіниць в діаметрі, субкон`юнктивальних дрібно-крапкових крововиливів у сполучну тканину обох повік чи склер обох очей, тілесних ушкоджень (крововиливів, саден) в ділянці шиї) дає можливість казати про відсутність ознак механічного впливу на ділянку шиї внаслідок її здавлювання з перекриванням дихальних шляхів.

На переконання колегії суддів, цей висновок у сукупності з рештою досліджених судом доказів повністю спростовує версію захисту, а також твердження суду про створення потерпілим загрози життю та здоров`ю ОСОБА_7 , внаслідок чого він відчував удушення, був позбавлений можливості пересуватись, що і стало причиною завдання ударів потерпілому ножем.

Що стосується показань свідка ОСОБА_11 , які суд також поклав в основу вироку, то під час апеляційного розгляду судом вжито вичерпні заходи задля забезпечення участі цього свідка в апеляційному провадженні.

Враховуючи те, що за викликом суду зазначений свідок не з`явився та ухвали про її привід залишились невиконаними, суд обмежився відтворенням звукозапису її допиту у суді першої інстанції.

Так, свідок ОСОБА_11 , повідомила, що є співмешканкою ОСОБА_7 20.07.2021 вони з ОСОБА_7 прокинулись, він вирішив продати речі щоб сплатити за квартиру, яку він наймав разом з ОСОБА_10 . Разом вони придбали їжу в магазині, пішли до будинку щоб ОСОБА_7 заніс в квартиру пакет, вона залишилась чекати його на вулиці, двері в будинок були відчинені. Свідок повідомила, що почула конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , чула що хтось когось обізвав, чула фразу «я тебе придушу», побачила у відкриті двері, що ОСОБА_10 виштовхнув ОСОБА_7 з кімнати, звалив його в район пральної машинки, при цьому, почав душити рукою за горло. Вона відразу вибігла з подвір`я оскільки злякалась, кликала на допомогу. Побачила як майже відразу за нею вибіг ОСОБА_10 , він був у крові, кудись побіг. Потім побачила що він лежить на землі, ОСОБА_7 надавав йому допомогу, закривав йому рану. Вони викликала швидку. Приїхала карета швидкої допомоги, вона не підходила. Зазначила, що зазвичай ОСОБА_14 вживав наркотичні засоби, після чого був агресивним, часто сварився з ОСОБА_7 , звинувачував його в тому що той не платив за квартиру. Також пояснила, що конфлікт продовжувався нетривалий час, відразу переріс у бійку.

Оцінюючи надані свідком показання, колегія суддів вважає, що вони засвідчують лише наявність конфлікту обвинуваченого та потерпілого, оскільки та обставина, що ОСОБА_10 придушував потерпілого, створюючи реальну загрозу його життю, була спростована відсутністю для цього характерних ушкоджень у ОСОБА_7 , що підтверджується висновком експерта.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 не заперечував ці обставини під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що показання свідка ОСОБА_11 втрачають доказове значення, як такі, що не засвідчують обставин, що мають істотне значення у справі.

Отже, наведені обставини не дають підстав вважати дії ОСОБА_7 такими, що мали ознаки необхідної оборони, як і вказувати на те, що в даному випадку мало місце перевищення її меж.

Водночас, сукупність даних про наявність конфлікту, характер дій обвинуваченого, кількість та локалізацію виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, нетривалий час конфлікту, а також поведінку обвинуваченого, на переконання колегії суддів, доводить умисел останнього на спричинення смерті потерпілому.

Так, виходячи з показань обвинуваченого ОСОБА_7 , він дійсно мав конфлікт з потерпілим, який просив власника квартири виселити з неї ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , для чого прийшов до нього у день вчинення злочину.

Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема висновку експерта №461/НЕ/90 від 30.08.2021, окрім проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням легені, яке ускладнилась масивною крововтратою, від якого настала смерть ОСОБА_10 , у останнього виявлено: на лівій верхній повіці нижче від проекції лівої надбрівної дуги забиту рану (рана №1); на лівій щоці та на підборідді ліворуч виявлено ділянки осаднення; колото-різана рана на зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині (рана №3) та колото-різана рана(рана №4) на задній поверхні лівого стегна; садна: у проекції лівого та правого колінних суглобів; у проекції лівого гомілко стопного суглобу; на тильній поверхні лівої ступні ділянка осаднення; крововилив у м`які покрови в потиличній ділянці. При експертизі трупа тілесних ушкоджень, характерних для боротьби та самозахисту, та які не могли б утворитись за інших обставин не виявлено. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, їх локалізацію та причину смерті не виключно, що після їх отримання потерпілий міг виконувати активні дії до моменту втрати свідомості внаслідок розвитку крововтрати. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, їх кількість, їх розташування в різних анатомічних областях, можна припустити, що взаєморозташування нападника та потерпілого змінювалось, однак більш детально встановити їх взаєморозташування неможливо, через відсутність судово-медичних даних.

Окрім цього, за даними картки виклику швидкої медичної допомоги, о 15:14:30 було отримано виклик за адресою: АДРЕСА_1 , причина - поранення чоловіка. При цьому, виходячи з протоколу прослуховування аудіозапису з системи ОДС «103» від 25.08.2021, виклик швидкої було здійснено жіночим голосом.

За нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особі, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Згідно із ч. 1ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3ст. 36 КК України).

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Колегією суддів спростовано версію захисту про те, що потерпілим було вчинено дії, які потребували захисту.

Водночас, з урахуванням способу та знаряддя вчинення злочину, характеру ударів, які були нанесені потерпілому, їх кількість, механізму утворення та локалізації основного поранення, завданого потерпілому в область грудної клітини, де знаходиться життєво важливий орган, відсутність у обвинуваченого ознак посягання на його життя, що створювало б для нього загрозу, поведінку обвинуваченого, який не викликав потерпілому швидку, колегія суддів дійшла висновку про те, що такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, натомість ними доведена винуватість ОСОБА_7 в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_10 та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України.

На переконання колегії суддів, обвинувачений усвідомлював, що він умисно завдає удару ножем із значною силою в життєво важливий орган - грудну клітину потерпілого. Окрім цього, колегія суддів вважає, що свідомими його дії були й при спричиненні решти ударів ножем - колото-різаної рани на зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині та колото-різаної рани на задній поверхні лівого стегна.

Таким чином, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки та вчинив всі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений зупинився саме тоді, коли завдав потерплому удару в грудну клітину потерпілого, яка і стала причиною настання смерті останнього.

Щодо доводів сторони захисту про наявність у обвинуваченого вад рук, то ці обставини на правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України не впливають, враховуючи між тим, що обвинуваченим сам факт завдання інкримінованих йому ударів потерпілому не заперечував.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що всі ці обставини у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_7 діяв з прямим умислом, направленим на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 .

Відповідно п.п. 2, 4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Відповідно до ч. 2 ст. 411 КПК України, вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Згідно з п.п.2 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, або застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Провівши судове слідство, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія судів доходить переконливого висновку, що суд першої інстанції всупереч вказаним вимогам закону, не навів переконливих мотивів, з яких дійшов висновку про наявність підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 1 ст.115 КК України на ч. 1 ст. 118 КК України, не дав належної оцінки всім дослідженим доказам у кримінальному провадженні, як кожному окремо, так їх сукупності, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильного застосування закону про кримінальну відповідність, що є підставою для скасування вироку з ухваленням апеляційним судом нового вироку відповідно до положень п. 2, 3, 4 ч 1 ст. 409 ,п. 1 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому покарання колегія суддів враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, а також особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, згідно з характеристикою, наданою за місцем мешкання, характеризується посередньо, є пенсіонером за 3 групою інвалідності, має невиліковне захворювання.

Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує часткове визнання вини.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд враховує рецидив злочинів.

Зазначення в обвинувальному акті стороною обвинувачення у якості обставини, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, дослідженими судом доказами не підтверджена та стороною обвинувачення не доведена.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

На переконання колегії суддів, таке покарання відповідатиме відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та буде справедливим по відношенню до нього.

Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованою апеляційну скаргу прокурора, приходить до висновку про необхідність її задоволення та скасування вироку з наведених у ній мотивів, з ухваленням нового на підставі ст. 420 КПК України.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України, а скасування заходів забезпечення кримінального провадження - на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Керуючись 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу скаргою прокурора у кримінальному провадженні Західної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання покарання ОСОБА_7 рахувати з 20 липня 2021 року.

Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження постановою від 08.10.2021, а саме: змив речовини бурого кольору на одному марлевому тампоні з внутрішньої сторони калітки домоволодіння, який упаковано в паперовий конверт; змив речовини бурого кольору на одному марлевому тампоні з цегляних сходів, який упаковано в паперовий конверт; гумовий черевик темно-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, який упаковано в спец-пакет №ЕХР0348344; металева кришка зі слідами речовини бурого кольору, яку упаковано в спец-пакет №ЕХР0290730; дві білі футболки зі слідами речовини бурого кольору, які упаковані в спецпакет №ЕХР0361978; предмет зовні схожий на ніж зі слідами речовини бурого кольору, який упаковано в спецпакет №ЕХР0290729; п`ять кухонних ножів, які упаковано в спецпакет № 7130356; змиви та витяжки на ниточках марлі (отримані в ході дослідження ножів), які після дослідження з контролем марлі упаковано в паперовий конверт; змив речовини бурого кольору зі стіни у коридорі будинку на одному марлевому тампоні, який упаковано в паперовий конверт; джинсові штани темно-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, які упаковані в спецпакет № ЕХР0361976; джинсові капрі сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, які упаковано в спецпакет № ЕХР0361977; жіночі джинсові штани зі слідами речовини бурого кольору, полотенце рожевого кольору зі слідами речовини бурого кольору та шкарпетки сіро-рожевого кольору, які упаковано в спецпакет №SUD4007519; фрагмент вирізки лінолеуму зі слідами речовини бурого кольору, який упаковано в паперовий конверт; фрагмент вирізки шпалер зі слідами речовини бурого кольору зі спальної кімнати, який упаковано в паперовий конверт; гумовий черевик темно-синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, який упаковано в спецпакет №ЕХР0361975; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої рук трупа, які упаковано в паперовий конверт; осад та витяжка на ниточках марлі (отримані в ході дослідження зрізів нігтьових пластин з рук трупа), які після дослідження з контролем марлі упаковано в паперовий конверт; дві світлі дактилоплівки з мікрочастинками з обох рук трупа, які упаковані в паперовий конверт; футболку червоного кольору з візерунками сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору; шорти сірого кольору у клітчатий візерунок зі слідами речовини бурого кольору: чоловічу сумку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, які упаковано в спецпакет № ЕХР 0348338; зразок крові підозрюваного ОСОБА_7 , який упаковано в паперовий конверт, які зберігаються в камері схову речових доказів ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити, скасувавши арешт.

Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження постановою від 08.10.2021, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia», який упаковано в паперовий конверт; документи, а саме: оригінал ІНН на ім`я ОСОБА_17 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_17 , оригінал ІНН на ім`я ОСОБА_18 , оригінал паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_18 , закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_19 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, медична довідка на ім`я ОСОБА_19 , оригінал довіреності, які упаковано в спец-пакет № 7130357 які зберігаються в камері схову речових доказів ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області - повернути власникам, скасувавши арешт.

Речовий доказ, долучений до матеріалів кримінального провадження постановою від 02.08.2021, а саме: диск CD-R, на який збережена (записана) інформація системи ОДС «103» (архіватору мовлення) виклику, який здійснювався 20.07.2021 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4