Справа №757/3538/23-к Головуючий в 1-й інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/1712/2023 Доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001038 від 03.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

26 січня 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001038 від 03.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України, а саме на грошові кошти, які було виявлено та вилучено під час проведення 25.01.2023 року обшуку нежилих приміщень за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд.3 (перелік додається до клопотання).

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року у задоволенні вказаного клопотання прокурора відмовлено, а саме у накладенні арешту на грошові кошти, які було виявлено та вилучено під час проведення 25.01.2023 року обшуку нежилих приміщень за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд.3. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування не надано доказів, що підтверджують відношення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до даного кримінального провадження відсутні, між тим вилучені грошові кошти не ідентифіковані.

На вказану ухвалу слідчого судді, прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою через неповне дослідження матеріалів клопотання. Стверджує, що слідством встановлено про діяльність організованої групи осіб, які протиправно заволоділи державними коштами. Також встановлено, що грошові кошти які виявлені та вилучені за адресою проведення протиправних фінансових операцій, належать ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в подальшому ці грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову, так як дані грошові кошти є об`єктом кримінально протиправних дій та отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, що слідчим суддею не взято до уваги та не враховано під час розгляду клопотання. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на зазначене у ньому майно.

В судове не з`явилися не з`явилися власники майна та їх представник, при цьому, адвокат, який діє в інтересах власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_10 - ОСОБА_11 надіслав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги прокурора без їх участі. Також адвокат зазначив, що вимоги апеляційної скарги прокурора не підтримує, просив залишити її без задоволення.

Згідно положень ст.422 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш, як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Тому, з огляду на приписи ст.422 КПК України колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану апеляційну скаргу за відсутності власників майна та їх представника, оскільки це не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що надійшли до суду апеляційної інстанції, та ухвали слідчого судді, ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001038 від 03.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи юридичної особи приватного права, діючи у складі організованої групи, вчиняли дії, спрямовані на привласнення чужого майна, вчинені в особливо великому розмірі, та в подальшому здійснювали фінансові операції з майном щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, та вчиняли дії, спрямовані на приховування, маскування походження такого майна.

Також встановлено, що до вчинення вказаних правопорушень причетний ОСОБА_12 у якого було вилучено мобільний телефон, та в ході огляду якого встановлено відомості про отримання за адресою: АДРЕСА_1 , в готівковій формі грошових коштів по «коду замовлення» без надання будь-яких документів щодо підтвердження законності їх отримання.

У подальшому встановлено,що грошові кошти, які знаходилися за адресою: АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , після чого за даною адресою було проведено обшук, в ході якого зафіксовано, що продовжується протиправна діяльність небанківської фінансової установи без жодних дозвільних документів, а також без документів, що свідчать про діяльність юридичної чи фізичної особи підприємця, особи, які здійснювали діяльність пов`язану із видачею грошових коштів не повідомляли, яку саме діяльність вони здійснюють, а також вилучено грошові кошти.

Постановою слідчого ГСУ НП України ОСОБА_13 від 25.01.2023 року, грошові кошти, які було виявлено та вилучено під час проведення 25.01.2023 року обшуку нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказамиу кримінальному провадженні №0001038 від 03.08.2022 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року, в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001038 від 03.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України, відмовлено.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти, які було виявлено та вилучено під час проведення 25.01.2023 року обшуку нежилих приміщень за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд.3, прокурор зазначив метою даного арешту майна, є забезпечення збереження речових доказів, пославшись на наявність постанови від 25.01.2023 року про визнання такого майна речовим доказом.

Однак, прокурором не доведені правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення даного кримінального провадження, матеріали справи не містять інформації щодо повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні. Не доведено значення вказаного майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.

Не містять наявні матеріали клопотання й доказів, які б давали підстави стверджувати, що грошові кошти, які було виявлено та вилучено під час проведення 25.01.2023 року обшуку нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набута злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину, з урахуванням обставин, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні і які потребують доказування, тобто що вона відповідає ознакам речових доказів і має значення у даному кримінальному провадженні.

Отже, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що грошові кошти, які було виявлено та вилучено під час проведення 25.01.2023 року обшуку нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає, а винесення слідчим постанови про визнання таких грошових коштів речовим доказом не може бути беззаперечною підставою для накладення на них арешту, без доведеності відповідного факту, що таке майно відповідає ознакам ст.98 КПК України.

Водночас, слідчим суддею вірно встановлено, що прокурором не доведено правових підстав для арешту грошових коштів, які було виявлено та вилучено під час проведення 25.01.2023 року обшуку нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , можливість використання їх як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення даного кримінального провадження, оскільки, матеріали клопотання не містять інформації щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 чи ОСОБА_8 .

Відомості про вчинення ОСОБА_9 чи ОСОБА_8 , злочину, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

Не доведено значення вказаного майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, який може бути зіпсований, знищений, перетворений, пошкоджений чи прихований.

Таким чином, клопотання не містить достатніх та допустимих, у розумінні ст.86 КПК України, доказів які б підтверджували причетність вказаних осіб, до обставин, які є предметом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, і жодних висновків компетентних органів щодо їх незаконної діяльності до клопотання не долучено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, чого не буде досягнуто при накладенні арешту на зазначене майно.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та рішення Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно, перевірялись слідчим суддею, при цьому досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001038 від 03.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України, необхідно залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргупрокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001038 від 03.08.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України, а саме на грошові кошти, які було виявлено та вилучено під час проведення 25.01.2023 року обшуку нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4