справа № 619/2694/23
провадження № 1-кс/619/503/23
УХВАЛА

іменем України

15 червня 2023 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
підозрюваногоОСОБА_4
захисникаОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № №0000212 від 13.06.2023 щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Польова, Дергачівського району, Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

установив:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене начальником Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами. Зазначив, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5, ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, максимальна санкція якого є 8 років позбавлення волі. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні, оскільки на цей час повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, в тому числі показаннями наданими малолітніми потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які надали свідчення, про здійснення ОСОБА_4 відносно них розбещення, що полягало в демонстрації статевого органу. В даному випадку слід приймати до уваги факт того, що потерпілими у кримінальному провадженні є малолітні діти, на яких знаходячись на свободі зможе впливати ОСОБА_4 . Також він може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить схильності до вчинення кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканності особи. Крім того, ОСОБА_4 засуджений вироком Диканського районного суду Полтавської області від 05.06.2023 за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місця позбавлення волі, тобто він схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Отже, слідчий вважав, що стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, посилаючись на те, що підозрюваний проживає з бабусею, яка потребує його догляду.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в том у числі передбачені пунктами 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні СВ ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0000212 від 13 червня 2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

15 червня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, а саме вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України, заслухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідивши фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому дій, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі прийняття заяви про вчинений злочин від ОСОБА_9 , зареєстрованим в ІПНП відділення поліції № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області №1167 від 13 червня 2023 року про повідомлення щодо здійснення розбещення неповнолітніх; протоколі прийняття заяви про вчинений злочин від ОСОБА_10 , зареєстрованим в ІПНП відділення поліції № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області №1168 від 13 червня 2023 року про повідомлення щодо здійснення розбещення неповнолітніх; протоколах допитів малолітніх потерпілих ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , протоколах допитів представників малолітніх потерпілих ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , протоколі огляду від 14.06.2023 в ході якого виявлено відеозапис з здійсненням демонстрації статевого органу; протоколах впізнання особи за фотознімками з потерпілими ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 ; протоколах проведення слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 .

Враховуючи такий обсяг відомостей, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_4 , до вчинення злочину, згідно підозри.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах справи, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років.

З відомостей про особу ОСОБА_4 вбачається, що він офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, останні рази: вироком Диканського районного суду Полтавської області від 10.11.2022 за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, до 3-х років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців; вироком Диканського районного суду Полтавської області від 05.06.2023 за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місця позбавлення волі.

Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який, згідно підозри, інкримінується підозрюваному, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з розпусними діями щодо малолітніх осіб, слідчий суддя вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема життя та здоров`я населення, яке, відповіднодо ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Вищенаведені обставини вказують на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого менш суворого запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а надані докази обґрунтовують ці обставини. До того ж, свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні даної ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд не визначає розмір застави.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З урахуванням викладеного, строк дії ухвали слідчого судді не повинен перевищувати 13 серпня 2023 року.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Про взяття ОСОБА_4 під варту, а також про місце його перебування має бути негайно повідомлено його близьких родичів, членів сім`ї чи інших осіб за вибором підозрюваного в порядку, передбаченому КПК України.

Виконання ухвали покласти на начальника СВ ВП № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській областіта начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє до 13 серпня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1