Справа № 932/4213/23
провадження № 1-кс/932/1735/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дніпро клопотання дізнавача СВ ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000185 від 02 травня 2023 року, про накладення арешту,

в с т а н о в и в :

Дізнавач звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить накласти арешт на паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування з метою збереження речового доказу.

В обґрунтування заявлених вимог дізнавач зазначив, що необхідно заборонити користуватися вказаним майном та обмежити право розпоряджатися ним та відчужувати його, так як не застосування заборони розпорядження, використання та відчуження вищезазначеного майна може привести до його зникнення, втрати, пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженню.

На судове засідання дізнавач не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, що не перешкоджає розгляду справи, у відповідності до частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання розглянуто без повідомлення інших осіб.

Вивчивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої, пункту 7 частини другої статті 98 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини першої статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Аналіз наведених положень закону свідчить про можливість під час досудового розслідування накладення арешту на майно особи, яке є тимчасово вилученим, за умови наявності визначених законом підстав для цього, обумовлених необхідністю забезпечення проведення повного і своєчасного встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя встановив, що Сектором дізнання відділення поліції № 7 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000185, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2023 року, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.05.2023 року до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від ДОП СП ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, що 02.05.2023 року приблизно о 10:02 год., під час відпрацювання території Шевченківського району міста Дніпра, а саме за адресою: м. Дніпро, вул. 152-Дивізії, буд. 6, невстановлена особа під час складання адміністративного протоколу працівником поліції за вчинення адміністративного правопорушення використала паспорт громадянина України на ім`я « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » серії НОМЕР_1 з явними ознаками підробки.

Так, в ході огляду місця події, було встановлено, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який ОСОБА_6 , добровільно надав слідчому мав явні ознаки підробки, а саме на першій та третій сторінках міститься дві однакові фотокартки на яких не має відтиску гербової печатки.

Як пояснив громадянин, який представився, як ОСОБА_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 знайшов приблизно 6 місяців тому, після чого на першу та третю сторінку зазначеного паспорту власноруч вклеїв фотокартки зі своїм зображенням для особистого користування.

02.05.2023 року паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучено до відділення поліції № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області до вирішення питання по суті.

Вищевказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні оскільки воно має значення речового доказу по вказаному кримінальному провадженню, так як воно може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального проступку, і на даний час існує реальна загроза, що особа, якій належать вказані речі, з метою уникнення відповідальності, а також перешкоджання встановлення істини по справі може будь-яким шляхом позбутися зазначеного майна, у тому числі яке має доказове значення, чим створить перешкоди для здійснення досудового розслідування кримінального проступку.

Таким чином, слідчий суддя встановив, що вказані речі в даному випадку є доказами, які мають значення для подальшого встановлення усіх обставин справи з метою встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності, а отже щодо них слід вжити заходи з метою збереження у виді арешту.

При цьому, тимчасові обмеження особи володільця у праві власності, за встановлених обставин, слідчий суддя знаходить розумними та співрозмірними завданням кримінального провадження.

Отже, зважаючи на те, що клопотання слідчого є обґрунтованим та в судовому засіданні були встановлені підстави для накладення арешту на вказане майно, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування з метою збереження речового доказу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1