Справа №212/5444/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000934 від 26.06.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 1) 19.07.2022 р. Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі звільненого на підставі ст. 75 КК України від покарання із іспитовим строком на 1 рік; 2) 31.10.2022 р. Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від покарання із іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в:

25 червня 2023 року, в умовах воєнного стану, приблизно об 23:10 год. ОСОБА_3 проходив повз будинок 70 по вулиці Ватутіна в місті Кривому Розі, де біля під`їзду №1 такого будинку помітив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_5 , яка сиділа на лавці, після чого ОСОБА_3 почав спілкуватися із потерпілою на побутові теми та в цей момент побачив у неї при собі жіночу сумку темно-сірого кольору, після чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої. Отже, під час спілкування із ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_5 попрохала його припини спілкування із нею та більше її не турбувати. Однак, 25 червня 2023 р. приблизно об 23:20 год. ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, підійшов спереду до потерпілої ОСОБА_5 та з метою подолання можливого супротиву наніс останній один удар правою рукою в обличчя, а лівою рукою почав виривати сумку потерпілої. Від вказаного удару потерпіла закрилася власною рукою, а сумку продовжувала утримувати надалі в руці. ОСОБА_3 , розуміючи, що його дії не дали бажаного результату, керуючись вказаними вище мотивами, наніс потерпілій один удар правою взутою ногою в ліву частину обличчя. Завдані ОСОБА_3 тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи № 947 від 27.06.2023 р. у вигляді 2 синців на лівій щоці, по зовнішньо-задній поверхні правого променевого зап`ясткового суглобу, які виникли від 2 ділянок прикладання фізичної сили, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки. Від останнього удару потерпіла ОСОБА_5 відпустила сумку з власних рук та ОСОБА_3 , діючи в умовах воєнного стану, вихопив таку жіночу сумку, чим відкрито її викрав, в якій знаходилось особисте майно потерпілої: мобільний телефон марки «Хіаомі» модель «Redmi Note 7» IMEI1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , вартість якого за висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-23/22672-ТВ від 11.07.2023 р. становить 3075 грн.; пристрій для нагрівання тютюну марки «Glо», «Нурег+uniq» № «U5563HG5A», вартість якого за висновком судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-23/22672-ТВ від 11.07.2023 р. становить 140 грн.; гроші в гаманці у сумі 900 грн., а також інші речі, що не представляють для потерпілої матеріального значення. Після цього ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд, в результаті його злочинних дій завдано шкоду здоров`ю потерпілої ОСОБА_5 та матеріальний збиток у розмірі 4115 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК, оскільки скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 186 ч. 4 КК, визнав повністю, пояснивши, що 25 червня 2023 року після 23-10 год. він, крокуючи додому, біля будинку АДРЕСА_2 помітив жінку, підійшовши до якої побачив у останньої сумку, яку вирішив викрасти, щоб використати для власних потреб. З цією метою він вдарив по обличчю потерпілу, спробувавши вихопити її сумку. Однак остання не збиралась віддавати своє майно, тому він вдруге вдарив її ногою по обличчю, вже після чого йому вдалося заволодіти сумкою останньої, з якою він побіг додому, де до нього прийшли працівники поліції, яким він добровільно видав майно потерпілої, тобто її сумку з наявними там речами. Завдану останній шкоду від злочину він не відшкодував, однак вказував, що навчається на 3-му курсі, де характеризується позитивно. У скоєному щиро розкаювався та просив суд не карати його суворо.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, та після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч. 3 ст. 349 КПК, суд з`ясував, що ОСОБА_3 правильно розуміє зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорює їх, й така позиція є добровільною, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та, отримавши згоду від учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК є тяжким злочином, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття ОСОБА_3 та його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Натомість, до обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд відносить рецидив кримінальних правопорушень.

Крім цього суд врахував особу ОСОБА_3 , який офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, при цьому судимий, маючи судимість не знятою та не погашеною в установленому законом порядку.

Суд зазначає, що за змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винногосуд, умотивувавши своє рішення, можепризначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) КК України.

Отже, застосування положень ст. 69 КК України, про що клопотала сторона захисту відносно ОСОБА_3 шляхом призначення йому покарання у виді 5 років 5 місяців позбавлення волі за ч. 4 ст. 186 КК України, можливе лише на підставі вмотивованого рішення суду та є його правом, а не обов`язком.

Також для застосування ст. 69 КК України повинні бути дотримані певні вимоги, зокрема, кілька (тобто двох та більше) обставин, що пом`якшують покарання, а також істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та суд при цьому враховує особу винного.

Однак суд зазначає, що під час розгляду справи не було встановлено необхідної кількості обставин, які б пом`якшували покарання винному, окрім його щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушенн, та які б, найголовніше, істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, зважаючи на скоєння ОСОБА_3 нового злочину в період визначеного йому іспитового строку.

Суд також зауважує, що за ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.

Так за п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України суду при призначенні покарання винному обставинами, які його пом`якшують, необхідно встановити окрім щирого каяття обвинуваченого також добровільне відшкодування ним завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Натомість, під час розгляду справи було встановлено обставину, що обтяжує покарання винному, рецидив кримінальних правопорушень, що свідчить про неможливість застосування положень ст. 69-1 КК України відносно ОСОБА_3 .

Таким чином при призначенні обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК в суду відсутні підстави для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69, 69-1, 75 КК України.

При цьому оскільки ОСОБА_3 визнав свою провину повністю та щиро покаявся, то на підставі встановлених обставин справи строк покарання винному слід призначити у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того суд зазначає, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, будучи звільненим від відбування покарання за ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, однак вчинив новий злочин у період випробувального терміну.

Отже, при призначенні обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України в вигляді позбавлення волі за ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК слід визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового приєднання до заново призначеного покарання за ч. 4 ст. 186 КК, невідбутої частини покарання ОСОБА_3 за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 31 жовтня 2022 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі.

Підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою немає.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з винного на користь держави.

Керуючись ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання до заново призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 31 жовтня 2022 року у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі остаточно визначити покарання ОСОБА_3 в вигляді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з відбуванням в умовах кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 26 червня 2023 року.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набуття вироком суду законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 956 грн.

Речові докази:мобільний телефон марки «Хіаомі» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім- картою всередині з № НОМЕР_3 ; гаманець рожевого кольору; грошові кошти на загальну суму 700 грн.; паспорт громадянина України на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; жіноча сумка темно-сірого кольору, передані на зберігання потерпілій, як належне останній майно - залишити ОСОБА_5 ;

три ДВД-диска з відеозаписами з нагрудних камер працівників ППП в місті Кривий Ріг, долучені до матеріалів кримінального провадження, - залишити при справі.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним за ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1