Справа № 481/505/17
Провадж.№ 1-о/481/2/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг заяву захисника засудженої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 р. (справа № 481/505/17) у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 10.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.02.2023 року захисник ОСОБА_5 , в інтересах засудженої ОСОБА_4 , звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Свої вимоги мотивував тим, що вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за частинами 2, 3 ст.191 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 2 роки; за ч. 3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 3 роки. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_4 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 147 354,39 грн. залишений без розгляду. Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року без змін.

Ознайомившись 01.02.2023 року з матеріалами справи, ним було виявлено порушення при затвердженні обвинувального акту, здійсненні досудового розслідування, а тому просив суд відкрити кримінальне провадження за нововиявленими обставинами. Визнати недопустимими докази надані прокурором в судовому засіданні, зібрані під час досудового розслідування, як такі, що зібрані без нагляду процесуального керівництва прокурора та неповноважними слідчими. Скасувати вирок Новобузького районного суду Миколаївської області у справі №481/505/17 від 06.10.2020 року, а кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000072 10.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст. 191 КК України, закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 підтримали заяву, просили її задовольнити та переглянути вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_4 за нововиявленими обставинами.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення заяви захисника засудженої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , оскільки вважав, що у заяві захисника відсутні підстави передбачені ст. 459 КПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до глави 34 КПК України, що регулює підстави та порядок здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, що за своєю правовою природою є юридичними фактами, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні і спростовують їх у зв`язку з попередньою невідомістю, пов`язані з істотністю висновків, що містяться у вироку, ухвалі та в зв`язку з наявністю цих юридичних фактів, не відповідають об`єктивній картині. Тобто, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону України, іншого акта (їх окремих положень) або надання Конституційним Судом України офіційного тлумачення положень Конституції, що є відмінним від того, як їх застосував суд при вирішенні справи; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність трьох умов: 1) їх існування на час розгляду справи; 2) ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; 3) істотність даних обставин для розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Разом з тим, перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

При цьому, як слідує із рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Праведная проти Росії» (заява № 69529/01, пункти 27-28) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (заява № 19960/04, пункт 46), процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Разом з тим, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини (рішення у справі «Брумареску проти Румунії», заява N 28342/95, пункт 61, рішення у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42, рішення у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, пункт 33), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип правової (юридичної) визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення у справі «Рябих проти Росії», заява N 52854/39, пункт 52, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).

Судом встановлено, що вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за частиною 2 статті 191, частиною 3 статті191 КК України та призначене покарання: за частиною 2 сттатті 191 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 2 роки; за частиною 3 статті 191 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 3 роки. На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворо покарання більш суворим, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обліком, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями, на строк 3 роки. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_4 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 147 354,39 грн. залишено без розгляду. Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року без змін.

Ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 листопада 2021 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_4 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року щодо останньої залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2022 року, у зв`язку з тим, що в установлений строк не були усунуті недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, касаційну скаргу на судові рішення щодо засудженої ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами повернуті захиснику ОСОБА_6 .

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 лютого 2023 року відмовлено захиснику ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року та ухвали Миколаївського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року. Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_4 на вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 10 серпня 2021 року з усіма доданими до неї матеріалами повернуто.

Як зазначалось вище, під нововиявленими обставинами слід розуміти викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам, суду, самому засудженому, що в матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку, в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у закону силу. Тобто необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.

Обґрунтовуючи свою заяву, захисник покликався на те, що в обвинувальний акт в кримінальному провадженні не містить посилання на наявність потерпілого від кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч. 3 ст.191 КК України, у яких обвинувачувалась та була засуджена ОСОБА_4 , при цьому шкода в сумі 147354 гривні 39 копійок, встановлена досудовим розслідуванням та судовим розглядом, заподіяна Центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області, який не залучався до розгляду справи.

Виходячи з таких недоліків обвинувального акта, останній, на думку ОСОБА_5 , повинен був повернутий прокурору. За відсутності визначення особи потерпілого на досудовому розслідуванні та розгляді справи в суді обвинувачена була позбавлена можливості вирішити питання щодо призначення судом остаточного покарання.

Суд не погоджується з таким твердженням захисника.

Підставою для скасування вироку та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.412, п.1 ч.1 ст.415 КПК України є здійснення судового провадження за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акта, потерпілий в даному кримінальному провадженні відсутній, тому він у судові засіданні не викликався, тобто порушення прав потерпілого передбаченого п.5 ч.1 ст.412 КПК України, не вбачається.

При цьому, підстав для повернення обвинувального акта прокурору в підготовчому судовому засіданні суд не встановив, оскільки останній відповідав вимогам ст. 291 КПК України.

Звідси, суд вважає, що вказана обставина (відсутність потерпілого) не є нововиявленою обставиною, яка може доводити неправильність вироку та свідчить про невинуватість засудженої.

Також захисник ставить під сумнів повноваження слідчих на досудовому розслідуванні кримінального провадження та прокурора під час судового розгляду, у зв`язку з відсутністю в матеріалах кримінального провадження відповідних постанов про призначення групи слідчих та групи прокурорів. Відсутність повноважень таких посадових осіб тягнуть недопустимість зібраних доказів, а тому винуватість ОСОБА_4 , на переконання заявника, вважається недоведеною.

Суд також не погоджується з твердженням заявника що, такі обґрунтування зазначені ним в заяві є нововиявленими обставинами, в розумінні частини 2 статті 459 КПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Частиною 2 статті 37 КПК України передбачено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, зазначених ч. ч. 4, 5 ст. 36, ч. 3 ст. 37, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 341 КПК України.

Згідно з частинами 1, 3 статті 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Отже, виходячи із зазначених положень кримінального процесуального закону, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені статтею 36 КПК України, у кримінальному провадженні, є обов`язковою.

Така правова позиція міститься в постанові колегії суддів Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 754/7062/15-к, відповідно до якої витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Разом з тим, в постанові від 19 травня 2020 року в рамках справи № 490/10025/17, провадження № 51-6116 км 19 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду не погодився з тим, що відсутність постанови про визначення певного слідчого або прокурора сама по собі означає, що цей слідчий або прокурор не мав відповідних повноважень.

У цій справі суд виходив з того, що КПК України не вимагає, щоб кожне рішення, яке приймається у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи, викладалося у формі постанови. Частина 3 статті 110 КПК передбачає, що постанова виноситься слідчим або прокурором лише у випадках, передбачених цим Кодексом, або коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

В подальшому, в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у справі № 754/7061/15 висловлений протилежний висновок попередньому про те, що витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення групи прокурорів, а тому в матеріалах кримінального провадження повинна бути відповідна постанова .

Тобто судова практика по цьому питанню є неоднозначною та періодично потерпає змін.

Як встановлено в судовому засіданні, що підтверджено відповідним процесуальним документом, що надані прокурором, 10.08.2016 року заступником керівника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 виносилась постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000072 від 10.08.2016 року у складі прокурорів Новобузького відділу Баштанської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та ОСОБА_3 ( а.с.118 т.10).

Звідси, твердження ОСОБА_5 про участь у справі прокурора ОСОБА_3 , що не мав повноважень у даному кримінальному провадженні є помилковими.

Крім того, посилання заявника на відсутність повноважень слідчого, як на підставу визнання зібраних ним доказів недопустимими також суд вважає необгрунтованим.

Згідно з правовою позицією висвітленою у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 березня 2023 року по справі № 336/941/19, якщо процесуальне рішення про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, прийнято не у формі «постанови», а у формі «доручення», однак зміст, структура і обсяг викладеної у ньому інформації відповідають вимогам КПК, то потрібно констатувати, що у відповідному кримінальному провадженні є процесуальне рішення, яким належно визначено слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Наявне у матеріалах кримінального провадження доручення заступника начальника слідчого відділу Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 на здійснення у кримінальному провадженні № 0000072 від 10.08.2016 року старшому слідчому ОСОБА_10 , старшому слідчому ОСОБА_11 , слідчому ОСОБА_12 містить ті самі реквізити, що й постанова: посада особи заступника керівника органу досудового розслідування, час і місце складання доручення, підстави для його винесення (статті 39, 214 КПК), номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, попередню правову кваліфікацію, та вказівки щодо проведення всебічного, повного і неупередженого досудового розслідування( а.с.119-120 т.10).

З урахуванням правової позиції Верховного Суду та наданого в судовому засіданні прокурором вищевказаного процесуального документа, суд вважає, що твердження заявника щодо здійснення досудового розслідування неуповноваженим слідчим, є помилковим, а докази зібрані вказаними слідчими в кримінальному провадженні є допустимими.

Разом з тим, на що наголошує суд, вказані обставини не можна вважати нововиявленими, оскільки про їх існування сторона захисту в кримінальному провадженні, а саме обвинувачена, доводились до відома шляхом відкриття їй матеріалів кримінального провадження в порядку ст..290 КПК України (28.04.2017 року)(а.с. 42 т.1), та отримання нею обвинувального акту з копією реєстру матеріалів досудового розслідування від 28.04.2017 року( а.с.2-46 т.1).

Наявність таких процесуальних документів (постанови про призначення груп прокурорів та доручення про проведення слідчих дій) в матеріалах кримінального провадження підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування, доданих до обвинувального акту, де в главі «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» такі зазначені( а.с. 43 т.1).

Сумніви захисника щодо зібраних у кримінальному провадженні доказів і висновків досудового розслідування й суду могли бути підставою для оскарження в апеляційному та касаційному порядку, оскільки належать до повноти дослідження доказів, однак не є визначеним законом предметом перегляду судового рішення згідно з гл. 34 КПК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що заявник не наводить таких обставин чи юридичних фактів, які могли суттєво вплинути на вирішення кримінального провадження, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати, оскільки учасники судового провадження, зокрема (обвинувачена) не знали про них та, відповідно, не могли надати суду дані про них. Тих, що об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала учать у справі, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Таким чином, заява захисника засудженої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, підлягає відмові в задоволенні.

Керуючись ст. 369-372, 376, 392, 395, 459-467 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви захисника засудженої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 р. (справа № 481/505/17) у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072 від 10.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст.191 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той же строк, з часу отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 15:30 год. 15.09.2023 р. в залі судових засідань № 3 в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1 .