СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4899/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000198 від 27.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2КК України, про накладення арешту на майно,-

встановив:

22.08.2023 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000198 від 27.06.2023 року, про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучене у нього 15.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Вказане клопотання обґрунтовується тим, що СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000198 від 27.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванні місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне особисте збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди.

Після чого, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, усвідомлюючи складність одноособово здійснювати злочинні дії, домовився з ОСОБА_6 про спільне вчинення злочину, а саме одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Так, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що його знайомому фізичній особі підприємцю ОСОБА_7 відмовлено у отриманні в оренду земельної ділянки зі ставком загальною площею 4,36 га, яка розташована в с. Бузова Бучанського району Київської області, запевнив останнього у можливості здійснення впливу на прийняття позитивного для ОСОБА_7 рішення особами уповноваженими на виконання функцій місцевого самоврядування, а саме членів Дмитрівської об`єднаної територіальної громади (далі ОТГ) за неправомірну вигоду в сумі 70 000 (сімдесят тисяч) грн.

Після чого, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою створення у ОСОБА_7 умов та рішучості надати неправомірну вигоду останнім, використовуючи свій авторитет як особи, яка користується повагою ОСОБА_7 , використовуючи необізнаність ОСОБА_7 з апаратом Дмитрівської ОТГ з процедурою, порядком та строками передачі об?єктів в оренду неодноразово повідомляв та наголошував ОСОБА_7 , що позитивне рішення щодо оренди бажаної земельної ділянки можливе виключно за умови надання ОСОБА_7 неправомірної вигоди. Зокрема, 07.07.2023 в ході зустрічі в кафе «Арома Еспресо Бар» та 11.07.2023 під час зустрічі в приміщенні кафе DRUGGE.

У подальшому 12.07.2023 у ході телефонної розмови ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , повторно повідомив ОСОБА_7 , про необхідність надання неправомірної вигоди, з метою підтримання у ОСОБА_7 рішучості до надання неправомірної вигоди, продовжив усно переконувати його в необхідності надати неправомірну вигоду та реальності впливу через третіх невстановлених в ході розслідування осіб на прийняття рішення про передачу обговореної земельної ділянки в оренду.

Крім того, 13.07.2023 близько 19:00 під час зустрічі ОСОБА_7 із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кафе DRUGGE, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , останні з метою реалізації свого злочинного умислу висунули категоричні вимоги, щодо передачі неправомірної вигоди, а саме грошових коштів у сумі 10 000 (десяти тисяч) доларів США до 11:00 14.07.2023.

Наступного дня, тобто 14.07.2023, у ході телефонної розмови з ОСОБА_7 ОСОБА_6 , діючи з відома та з єдиним умислом із ОСОБА_5 , дізнавшись, що ОСОБА_7 не має впевненості у реальності впливу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на посадових осіб місцевого самоврядування Дмитрівської ОТГ, Бучанського району, Київської області, здійснив заходи морального тиску на останнього та словесно примушував до надання неправомірної вигоди на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

У подальшому у період з 14.07.2023 по 14.08.2023 ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на особисте збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди, за вплив на прийняття рішення особами уповноваженими на виконання функцій місцевого самоврядування, а саме членів Дмитрівської ОТГ Бучанського району Київської області по черзі телефонували на мобільний номер телефону ОСОБА_7 шляхом погроз, морального тиску, посилаючись на втрату свого авторитету перед посадовими особами ОТГ та третіми особами, невстановленими в ході досудового розслідування особами, словесно примушували останнього передати їм неправомірну вигоду у розмірі 10 000 (десяти тисяч) доларів США, на що ОСОБА_7 неодноразово наголошував, що не має впевненості у реальності впливу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо вирішення питання оренди земельної ділянки.

Так, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 з метою переконання ОСОБА_7 у справжності своїх намірів та можливості позитивного вирішення питання оренди земельної ділянки зі ставком загальною площею 4,36 Га, яка розташована в с. Бузова Бучанського району Київської області, організували зустріч з головою Дмитрівської ОТГ, Бучанського району, Київської області, яку призначили на 14.08.2023.

14.08.2023 приблизно 15:20 ОСОБА_7 прибув до приміщення адміністративної будівлі Дмитрівської ОТГ, Бучанського району, Київської області, яке за адресою: вул. Садова 2 с. Дмитрівка, Бучанського Київської області де його зустріли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили, що вони організували особисту зустріч з головою Дмитрівської ОТГ.

Цього ж дня, приблизно о 15:40 ОСОБА_7 перебуваючи у приміщенні адміністративної будівлі Дмитрівської ОТГ, зустрівся з головою вказаної територіальної громади, з якими відбулась розмова щодо загального порядку передачі в оренду земельної ділянки зі ставком загальною площею 4,36 Га, яка розташована в с. Бузова Бучанського району Київської області.

Після даної зустрічі ОСОБА_5 діючи спільно із ОСОБА_6 зустріли ОСОБА_7 біля виходу з території адміністративної будівлі Дмитрівської ОТГ, де в черговий раз вказали, що для прийняття позитивного рішення щодо передачі в оренду земельної ділянки йому необхідно передати останнім неправомірну вигоду в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США наступного дня 15.08.2023.

Надалі 15.08.2023, приблизно о 13:04, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямованого на особисте збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди, за вплив на прийняття рішення особами уповноваженими на виконання функцій місцевого самоврядування, а саме членів Дмитрівської ОТГ Бучанського району Київської області ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , перебували за адресою: АДРЕСА_1 на пакувальному майданчику магазину-супермаркету «Ашан», де отримали від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ на 15.08.2023 становить 36,5686 (тридцять п`ять п`ять тисяч шістсот вісімдесят шість десятитисячних) гривень за 1 (один) долар США, що в свою чергу є еквівалентом 1 067 058 (одного мільйона шістдесяти семи тисяч п`ятдесяти восьми) гривень та відповідає 412,15 неоподаткованим мінімумам доходів громадян у 2023 році.

15.08.2023 за адресою: м. Київ, вул. В. Кільцева, 4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Під час особистого обшуку у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung» іmei1: НОМЕР_1 ; іmei2: НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 ; аркуші із записами (5 шт.); грошові кошти у сумі 1800 гривень (купюра номіналом 500 грн. БР0912111, СЖ1381898; ЄЖ1381897; купюра номіналом 200 грн. ПЄ8220241, купюра номіналом 50 грн. ФА0148888; СВ3333333).

15.08.2023 постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області речі, які вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

16.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.3 ст. 369-2 КК України.

Враховуючи викладене, існує обґрунтована сукупність підстав накласти арешт на майно особи з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої конфіскації майна.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена, насамперед, забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів, та прийняти заходи щодо можливої конфіскації майна, належного ОСОБА_5 у разі застосування до нього відповідного виду покарання.

Слідчий у судове засідання не з"явився, просив розглянути клопотання у його відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки слідчим доведено, що, у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, існують ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження цього майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000198 від 27.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000198 від 27.06.2023, на майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучене у нього 15.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме на: мобільний телефон «Samsung» іmei1: НОМЕР_1 ; іmei2: НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 ; аркуші із записами (5 шт.); грошові кошти у сумі 1800 гривень(купюра номіналом 500 грн. БР0912111, СЖ1381898; ЄЖ1381897; купюра номіналом 200 грн. ПЄ8220241, купюра номіналом 50 грн. ФА0148888; СВ3333333), заборонивши користуватися, розпоряджуватися та відчужувати вказане майно.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1