УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня2023 року

м. Київ

справа № 511/1703/19

провадження № 51-3043 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року,

встановив:

Як убачається із касаційного провадження, вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 грудня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4

ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 121 КК України, на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією майна.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд рішення суду апеляційної інстанції щодо нього.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Наведене обґрунтування вимог засудженим викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Водночас засуджений ОСОБА_4 , оспорюючи свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, окрім іншого, вказує на однобічність та неповноту судового розгляду та невідповідність та висновків, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.

При цьому, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі засуджений просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, проте, не зазначає, яких саме порушень допустилися ці суди та не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали,і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом рішень судів першої та апеляційної інстанцій згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 420 цього Кодексу.

Крім того, засуджений не зазначає, яких саме порушень допустився апеляційний суд, які доводи апеляційних скарг сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Також у порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України засуджений не надає копій оскаржуваних судових рішень.

До того ж згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Проте, у прохальній частині касаційної скарги засуджений просить скасувати вирок районного суду та вирок апеляційного суду та винести новий виправдувальний вирок, що не відповідає вимогам ст. 436 КПК України та містить протиріччя, оскільки у вступній частині він вказує, що скарга подана на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року.

Водночас, щодо клопотання засудженого ОСОБА_4 стосовно його ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 425 КПК України особам, які мають право подати касаційну скаргу, надається можливість ознайомитися в суді з матеріалами кримінального провадження для вирішення питання про подання касаційної скарги.

У зв`язку із зазначеним, засуджений не позбавлений можливості звернутися з відповідним клопотанням до суду першої інстанції для своєчасної реалізації свого права на ознайомлення.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3