ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000208 від 27.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова Київської області, громадянина України, з середньою освітою, який працює не офіційно, розлученого, не є інвалідом, на утриманні нікого не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 05.12.2008 Макарівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік;

- 07.10.2009 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 рокуів 6 місяців позбавлення волі, частово приєднано невідбуту частину покарання відповідно до вироку Макарівського районного суду Київської області від 05.12.2008, звільнився 30.01.2012 з невідбутим строком 1 рік 4 дні;

-25.09.2018 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 29.08.2019 у зв`язку з відбуттям покарання;

- 11.03.2021 Макарівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, приєднано покарання відповідно до вироку від 25.09.2018, звільнився 08.07.2022 у зв`язу з відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

19.03.2023 близько 08 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 на законних підставах, вирішив вчинити таємне викрадення майна яке належить ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, з метою реалізації свого умислу на таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_4 , перебуваючи в цей же час та в цьому в місці, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, а саме потерпілий відпочиває, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, тобто діючи умисно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, таємно викрав: берці зеленого кольору зі вставками камуфляжного кольору типу «Піксель», розмір «22» (42). вартістю 2286,50 грн.; мобільний телефон чорного кольору марки «Xiaomi Redmi Not 8 Pro», 6/128 Гб, вартістю 7983,00 грн, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора лайфселл», вартістю 275,00 три, карта-нам`яті, об`ємом 1 Гб, вартістю 89,00 грн та одягнений силіконовий чохол чорного кольору, вартістю 178,50 грн.; спальний мішок чорного кольору, в чохлі чорного кольору з написом помаранчевого кольору «Easy camp», вартістю 2142,00 грн.;

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши цим потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 12954,00 грн.

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, 16.03.2023 ОСОБА_4 перебуваючи на законних підставах в квартирі АДРЕСА_4 , де перебував у гостях у своєї рідної сестри ОСОБА_7 вирішив вчинити таємне викрадення майна з її квартири, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, з метою реалізації свого умислу на таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_4 , перебуваючи в цей же час та в цьому в місці, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, а саме, що ОСОБА_7 разом із сім`єю відсутні в квартирі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, тобто діючи умисно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав: шуруповерт марки «Intertool DT-0312», вартістю 623,92 грн; кутову шліфувальну машини марки «Ростех УШМ-13-125 Д, вартістю 813,15 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши цим потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 1437,07 грн.

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, за наступних обставин.

Так, 07.01.2023 близько 15 год. 09 хв., ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, зловживаючи довірою переконав ОСОБА_8 передати йому тимчасово для прослуховування музики його мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9С 3/64 NFC», який він пообіцяв повернути. Отримавши вказаний мобільний телефон, ОСОБА_4 тримаючи його в руках вийшов з будинку в якому знаходився разом з ОСОБА_8 та власниками домоволодіння та відійшов придбати додатково спиртні напої і маючи на меті не повертати телефон власнику, переконавшись, що знаходиться поза полем зору ОСОБА_8 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись цим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв майнової шкоди потерпілому ОСОБА_8 на суму 3119,35 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що 19.03.2023 близько 08 год. він зустрівся з ОСОБА_6 у мікрорайоні «Завокзалля» в м. Фастові. Після чого він разом з ОСОБА_6 поїхав до останнього додому. Там вони перебували близько трьох годин та вживали алкогольні напої. Потім вони пішли та ще придбали алкогольні напої. Прийшли до ОСОБА_6 додому, де далі продовжували пити. Потім ОСОБА_6 ліг спати. Він в цей час він пішов звідти разом з телефоном ОСОБА_6 та іншими речами - берцами та спальним мішком, які він викрав у останнього. Зазначив, що повернув всі речі ОСОБА_6 , а саме видав їх працівникам поліції. Також домовився з ОСОБА_6 , що телефон згодом теж поверне, оскільки здав його до ломбарду. ОСОБА_4 також повідомив, що 16.03.2023 він перебував вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де також перебувала його рідна сестра ОСОБА_9 . Зазначив, що чоловік сестри ОСОБА_10 того дня ще вранці поїхав на роботу. Близько 14 год. його сестра ОСОБА_11 поїхала в місто. Поки сестри не було вдома він дістав в прихожій в квартирі за вказаною адресою, на полці шуруповерт та болгарку. Потім він здав вказані речі до одного з ломбардів в м. Фастові. Зауважив, що за ці речі він отримав у ломбарді 200 грн. Ці гроші йому потрібні були для придбання алкогольних напоїв. Крім того, 07.01.2023 він спочатку перебував з ОСОБА_8 у останнього вдома по АДРЕСА_5 . Потім вони разом пішли на вул. Ковпака в м. Фастові. Там знайома ОСОБА_8 - ОСОБА_12 передала йому золотий хрестик, який вони здали до ломбарду. Потім вони поїхали до мікрорайону «Завокзалля», де придбали багато алкогольних напоїв (горілки). Після цього він разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_8 сиділи та вживали алкогольні напої. Згодом він попросив у ОСОБА_8 телефон з метою послухати музику. Вони також відправили його до магазину для того, щоб придбати горілки. Проте назад він з тим телефоном не повернувся. Він продав той телефон в м. Києві на одній з парковок за 1800 грн., оскільки у нього закінчилися гроші, які витратив на алкогольні напої. Йому відомо, що телефон було повернуто ОСОБА_8 працівниками поліції, які вилучили його у особи, якій він той телефон продав. Уточнив, що поїхав тоді до м. Києва з метою вигідно придбати там горілку. Розкаюється у вчиненому, просив застосувати щодо нього покарання із випробуванням.

З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінальних правопорушень і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно. Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у їх вчиненні повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_4 раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи обвинуваченомуОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченомуОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів (ч. 4 ст. 185 КК України) та нетяжкого злочину (ч. 2 ст. 190 КК України) та кількість епізодів злочинної діяльності, обставини вчинення кримінальних правопорушень, думку потерпілого ОСОБА_5 , який підтримав позицію прокурора щодо призначення реальної мір покарання, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, вчинив кримінальні правопорушення у короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України та за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі в межах санкцій цих статей із застосуванням правил ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, в даному випадку, підстав для застосування положень ст. 75 КК України, суд не вбачає.

На думку суду, саме таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час судового розгляду запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, клопотань про його обрання не надходило.

Документально підтверджені процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371,373,374,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 ( один) рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточно ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, а саме:

- берці зеленого кольору зі вставками камуфляжного кольору типу «Піксель»; спальний мішок чорного кольору, в чохлі чорного кольору з написом помаранчевого кольору «Easy camp», які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому;

- вилучені в ході огляду місця події речі, а саме: пару кросівок сірого кольору з підошвою жовтого кольору з капюшоном, які запаковано до спеціального пакету WAR1720590, які передані на зберігання до кімнати схову речових доказів Фастівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області (квитанція № ФО 747 від 13.04.2023) - повернути власнику;

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити останньому;

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1