Провадження №1-кп/303/353/23
Справа №303/3950/23
ВИРОК

Іменем України

18 травня 2023 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево кримінальне провадження №0000324 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,

- обвинуваченого за статтею 336 КК України,-

З участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

06 січня 2023 року ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з оголошенням Указом Президента України №69-2022 від 24 лютого 2022 року загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України та отримав виклик для відправки у військову частину.

Перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_2 та будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу, достовірно знаючи, що відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ, Указу Президента України №64-2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні запроваджено введення воєнного стану, відповідно діє особливий період та Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69-2022 проводиться призов на військову службу за мобілізацією, ОСОБА_3 діючи умисно, з метою ухилення від призову за мобілізацією, після визнання його військово-лікарською комісією придатним до військової служби за станом здоров`я та не маючи права на відстрочку від призову, в порушення вимог статті 65 Конституції України, статей 1,39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року № 2232-ХП, статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХП, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69-2022 та отримавши виклик на відправку, 09 січня 2023 року о 10 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про причини неявки не повідомив, чим саме ухилився від проходження військової служби під час мобілізації.

Такі дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за статтею 336 КК України, оскільки він ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, підтвердив що викладені вище факти та обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідають дійсності.

Обвинувачений пояснив, що 06 січня 2023 року, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 пройшовши військово-лікарську комісію та будучи визнаним придатним до військової служби за станом здоров`я, відмовився від проходження військової служби, а саме не прийшов на визначений час 09 січня 2023 року. Ствердив, що така його позиція викликана тим, що на його утриманні фактично перебувають троє дітей, проте він офіційно не є їх батьком.

Слід зазначити, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ, Указом Президента України №64-2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні запроваджено введення воєнного стану, а відповідно діє особливий період та Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69-2022 проводиться призов на військову службу за мобілізацією.

Слід зазначити що після визнання обвинуваченого військово-лікарською комісією придатним до військової служби за станом здоров`я, в порушення вимог статті 65 Конституції України він відмовився від проходження військової служби та у такий спосіб ухилився від призову на військову службу.

Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. В судовому засіданні обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи, при яких ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, визначено що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом.

Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, його вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, оскільки він ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченого підтверджується, що останній раніше не судимий, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, пропонував суду призначити йому покарання за статтею 336 КК України у виді позбавлення волі.

Обвинувачений, визнаючи вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не заперечуючи проти запропонованої прокурором міри покарання, просив суд його суворо не карати, застсоувати статті 75,76 КК України.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд керується статтями 65-67 КК України.

Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння досудовому слідству.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки ним вчиненого, а також те що вчинене ним кримінальне правопорушення в силу статті 12 КК України є нетяжким злочином.

У відповідності до п. 4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, визнання ним вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд вважає за можливе у даному випадку призначити йому мінімальне за видом та розміром покарання, передбачене санкцією статті 336 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим.

При викладеному, з урахуванням всіх обставин справи та мотиву вчинення кримінального правопорушення, за який обвинуваченому слід обрати покарання пов`язане з позбавлення волі, але враховуючи, наведене вище, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробування в порядку статей 75,76 КК України.

Вирішення цивільного позову та мотиви інших рішень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України

Процесуальні витрати відсутні.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України.

ОСОБА_3 призначити за статтею 336 КК України, покарання у виді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1(один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти за місцем проживання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Речовий доказ: особову справу стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на п`яти аркушах повернути до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ).

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до частини 6 статті 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуюча ОСОБА_5