Справа № 758/5429/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3336/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Подільського районного м. Києва від 15 липня 2022 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новодністровськ Чернівецької обл., громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 25 червня 2022 року приблизно о 11 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи біля станції метро «Чернігівська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, на зупинці громадського транспорту побачив поліетиленовий пакет та паперовий згорток, всередині яких знаходилася психотропна речовина - амфетамін.

В цей час, у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини - амфетамін, для особистого вживання без мети збуту.

Діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини ОСОБА_7 , підібрав вказані поліетиленовий пакет та паперовий згорток в яких знаходилася психотропна речовина - амфетамін, та помістив їх до центрального відділу власного рюкзака, що був при ньому, тим самим незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину - амфетамін, зайшов до вестибюлю станції метро «Чернігівська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де о 12 год. 00 хв. був зупинений працівником поліції та на запитання щодо наявності предметів та речей, обіг яких обмежений або заборонений законом повідомив, що у його власному рюкзаку знаходиться поліетиленовий пакет

та паперовий згорток з психотропною речовиною амфетамін, які він незаконно

придбав за вищевикладених обставин та зберігав при собі, для особистого вживання без мети збуту.

Надалі, ОСОБА_7 був запрошений до приміщення кімнати поліції на станції метро «Чернігівська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де, у присутності двох понятих чоловічої статі, надав з метою вилучення, а саме самостійно дістав із центрального відділу власного рюкзака, що був при ньому, поліетиленовий пакет та паперовий згорток в яких була порошкоподібна речовина жовтого кольору, а саме психотропна речовина - амфетамін.

У подальшому, 25 червня 2022 року при проведенні огляду місця події у ОСОБА_7 було вилучено прозорий поліетиленовий пакет та паперовий згорток з порошкоподібною речовиною жовтого кольору, який поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» NPU1518889 з пояснювальним написом та підписами понятих.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-22/23415-НЗПРАП від 09 липня 2022 року вилучена 25 червня 2022 року на станції метро «Чернігівська» КП «Київський метрополітен» в м. Києві у ОСОБА_7 , та надана на дослідження порошкоподібна речовина світло-жовто-рожевого кольору, спресована в грудки, та в нашаруваннях порошкоподібної речовини рожевого кольору, виявленому на поверхні паперової серветки, виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну в наданих речовинах складає 0,529 г. та 0,028 г. Загальна маса амфетаміну 0,557 г.

Амфетамін, згідно Списку № 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в Таблиці II «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Вироком Подільського районного м. Києва від 15 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання після звернення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави вартість проведеної по справі судової експертизи в розмірі 1 510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Подільського районного м. Києва від 15 липня 2022 року пом'якшивши покарання у вигляді однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбуття покаранням із іспитовим строком.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що судом першої інстанції було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також допущено невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не було враховано поведінки обвинуваченого, те що, він визнав вину та співпрацював із слідством, надаючи викриваючі покази, прийняв участь у допиті, вперше вчинив кримінальний проступок, погодився на спрощений порядок розгляду, не оспорюючи всі обставини встановлені судом, бажаючи понести покарання та своєю поведінкою довести виправлення, не намагався затягувати судовий розгляд, є офіційно працевлаштованою особою та розмір зарплати є достатнім для сплати мінімально визначеного у санкції ч.1 ст. 309 КК України штрафу, що є більш ефективним для процесу виправлення, сприяє наповненню бюджету у цей складний час та навпаки позитивно впливає на його економії через не несення витрат по організації його арешту.

Також зазначає, що суд першої інстанції повинен був врахувати його поведінку після

вчинення злочину, а також врахувати те, що злочин вчинено до 24 березня 2022 року, що зумовлює переоцінку поведінки та його бажання допомогти державі у такий скрутний час.

Крім того, визначаючи покарання судом першої інстанції було призначено занадто

сувору міру покарання, що не відповідає особі обвинуваченого, а саме тому, що особа не становить небезпеку для оточуючих та вчиняє дії, які свідчать про його щире каяття.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційну скаргу, вказавши на необхідність зміни вироку та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання із застосуванням покарання у виді штрафу,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції розглянув провадження щодо ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. ст. 381-382 КПК України, оскільки проти цього не заперечував обвинувачений ОСОБА_7 , який не оспорював встановлені під час дізнання обставини і був згоден з розглядом обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, апеляційним судом не перевіряється, оскільки законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції в цій частині обвинуваченим не оскаржується.

Водночас, в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_7 ставиться питання про необхідність зміни вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, оскільки, як вважає обвинувачений, суд першої інстанції при призначенні йому виду та міри покарання не врахував такі обставини як: вчинення проступку вперше, визнання вини та співпрацювання зі слідством, визнання обставин вчинення кримінального проступку, встановлених органом дізнання та згода на судовий розгляд у спрощеному порядку, офіційне працевлаштування та майновий стан (розмір заробітної плати).

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції наведених вимог закону дотримався не у повному обсязі.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому виду й міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, який судимості не має; є неодруженим; офіційно не працює та не надав органам досудового розслідування та суду підтвердження наявності в нього коштів чи заробітку, які надають йому можливість сплатити штраф за вчинене кримінальне правопорушення та самостійно зазначив в заяві про згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку та про відсутність в нього коштів на сплату штрафу; не має на утриманні осіб (не повідомив органи досудового розслідування та суд про наявність родини чи підтримання з нею зв'язків), що свідчить про відсутність стійких соціальних зв'язків; хронічними захворюваннями не страждає; під наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває; згідно з наданою характеристикою стороною обвинувачення за місцем проживання скарг на обвинуваченого не надходило; характеризується добре; пом'якшуючу обставину - щире каяття обвинуваченого у вчиненому; відсутність обставин, які обтяжують його покарання, та дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, пов'язаного з ізоляцією від суспільства, у виді арешту, оскільки менш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінальний проступок буде недостатній для виправлення особи та попередження вчиненню нею нових кримінальних проступків.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 такий вид покарання, суд першої інстанції не обґрунтував його застосування до обвинуваченого, обмежившись тільки посиланням на те, що саме призначення обвинуваченому за вчинений кримінальний проступок арешту спроможне досягти мети попередження вчинення ним кримінальних правопорушень у майбутньому, сприяти його виправленню та перевихованню.

При цьому, як вбачається з матеріалів провадження, крім обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, також органом дізнання та прокурором було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 беззаперечно визнає свою винуватість, згоден з усіма встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального правопорушення, згідно наданих органу дізнання пояснень є офіційно працевлаштованим у ТОВ «ТОРІШО Україна», що залишилось поза увагою суду першої інстанції, та на що обґрунтовано посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.

В ході апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_7 також було заявлено клопотання про дослідження доданих до апеляційної скарги документів про його офіційне працевлаштування, які доводять наявність в нього фінансової можливості сплатити штраф.

Колегією суддів вказане клопотання обвинуваченого було задоволено, в судовому засіданні досліджено документи, що підтверджують працевлаштування обвинуваченого та рівень його заробітної плати (а.с.81-82), з яких вбачається, що ОСОБА_7 працює в ТОВ «ТОРІШО УКРАЇНА» на посаді бармена з 24 січня 2022 року і йому нараховується заробітна плата.

Зважаючи на встановлене в ході апеляційного розгляду, враховуючи позицію обвинуваченого, його щире каяття, а також беззаперечне визнання ним своєї винуватості, згоду з усіма встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального правопорушення, дані про його особу - відсутність судимості, відсутність даних, які б негативно його характеризували, те, що обвинувачений неодружений, не перебуває під наглядом в психоневрологічному/наркологічному диспансерах, офіційно працевлаштований у ТОВ «ТОРІШО УКРАЇНА» та має заробітну плату, яка дозволяє сплатити штраф, відсутність обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та необхідність призначення йому більш м'якого виду основного покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 КПК України.

На переконання колегії суддів, призначення обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян повною мірою буде відповідати вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, а також буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене, зважаючи на положення ст. 407, п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України, вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання підлягає зміні, а відтак апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Подільського районного м. Києва від 15 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, пом'якшити ОСОБА_7 у виді арешту строком на 3 (три) місяці до штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4