Справа №201/3864/23
Провадження № 1-кп/201/589/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000099 від 17.03.2023 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей та хвору матір, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

представник потерпілого адвокат ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

16.03.2023 в період часу з 12 години 00 хвилин до 12 години 20 хвилин ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Lanser», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по проїжджій частині пр. Гагаріна в напрямку пл. Соборна в м. Дніпро. Під час руху між ОСОБА_3 та іншим учасником дорожнього руху - ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом «Skoda Fabia», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухався в попутному напрямку, виник конфлікт через маневрування під час руху транспортних засобів, в результаті чого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 .

Далі, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом, в районі перехрестя пр. Дмитра Яворницького та пр. Гагаріна у м. Дніпрі, обігнав транспортний засіб під керуванням ОСОБА_5 та зупинив транспортний засіб на червоний сигнал світлофору.

Після чого, 16.03.2023, близько 12 години 20 хвилин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізовуючи раптово виниклий умисел на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, вийшов з автомобіля «Mitsubishi Lanser», маючи при собі газовий балончик сльозоточивої та дратівної дії, в кишені зодягнутої на ньому куртки та направився до транспортного засобу під керуванням ОСОБА_5 . Підійшовши до автомобіля «Skoda Fabia», діючи умисно, дістав своєю рукою з кишені зодягнутої на ньому куртки газовий балончик сльозоточивої та дратівної дії, та застосував його, шляхом розпилення вмісту через при відкрите скло автомобіля зі сторони водія в обличчя ОСОБА_5 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіку обличчя, кон`юнктиви рогівки обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст.125 КК України, а саме: спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

2.Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав частково, вказавши, що потерпілий ОСОБА_5 спровокував ситуацію, цивільний позов не визнав, від дачі показів відмовився.

3.Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_5 дав суду наступні покази. 16.03.2023 приблизно з 12 до 13 години я на автомобілі Шкода Фабія НОМЕР_2 рухався по пр. Гагаріна у бік пр. Яворницького і з лівого боку на полосі маршрутних транспортних заходів я побачив, як мене почав обганяти і підрізати автомобіль Міцубісі Ланцер, при цьому створюючи аварійну небезпеку. Це продовжувалось до перехрестя з пр. Яворницького. На перехресті загорілося на світлофорі червоне світло, перед моїм автомобілем став Міцубісі Ланцер, після чого я заблокував двері автомобіля, оскільки я відчув загрозу, трішки привідкрив вікно з водійської сторони (скло було затоновано) аби поспілкуватися з невідомим мені на той час чоловіком. При цьому до мого автомобіля різко наблизився обвинувачений і без всякого роз`яснення з невідомих причин застосував до мене сльозогінний газ і одразу пішов від мене. Газ розпилився по всьому салону автомобіля. Я його вдихнув, у мене почали текти сльози і боліти легені, гортань. Після чого я відкрив двері автомобіля і вийшов з нього. Я був дезорієнтований, нічого не бачив. Мені почали сигналити автомобілі, я не міг бачити, дійшов до поребрика. Я знав, що на перехресті знаходиться заклад «Eda», я навпомацки дійшов до цього закладу, попросив допомоги, до мене вийшли два невідомі чоловіка і я попрохав їх сходити до магазину і купити мені молоко для того, щоб я випив і умив обличчя. Вони принесли, я випив і умився ним. Далі я попрохав викликати швидку допомогу і хтось її мені викликав. До цього в автомобілі у мене знаходився пасажир, оскільки я працював у таксі. Я його попрохав, щоб він викликав поліцію і після цього я очікував швидку допомогу і поліцію. Швидка допомога приїхала першою, фельдшер запропонував поїхати в лікарню, я поїхав. Свій автомобіль я залишив на дорозі із ключами в замку. В лікарні мені надали медичну допомогу, дали документ. Знаходячись у медичному закладі мені зателефонували працівники поліції. Вони сказали, що мій автомобіль вони убрали з проїжджої частини, зачинили автомобіль і після цього вони приїхали до мене в лікарню і відвезли до мого автомобіля, віддавши мені ключ від нього. Мені стало краще, я сів в автомобіль і поїхав. Після цього я поїхав до дому, умився, а потом поїхав до лікарні ім. Мечнікова і зафіксував тілесні ушкодження. Після лікарні я вирішив подати заяву до поліції про вчинене щодо мене.

До моменту того, як мене намагався обігнати Міцубісі Ланцер, суперечок на дорозі не було і ПДР я не порушував. Сторонніх предметів у мене в руках не було. Мій пасажир також вдихнув сльозогінний газ.

Я впізнаю чоловіка, який розпилив на мене сльозогінний газ, це обвинувачений ОСОБА_7 . Він мені допомоги не надав і одразу пішов від мене. Він шкоду мені не відшкодував. Перед цим судовим засіданням вибачився. Це було четверте судове засідання.

Наступного дня у мене був день народження, я готувався до нього, але всі мої плани були зіпсовані і я свій день народження не зміг відмітити, оскільки у мене пеклі очі і лице, залишилися опіки.

Позов підтримую у повному обсязі.

Покарання прошу призначити обвинуваченому у вигляді громадських робіт.

4. Докази, які дослідженні в судовому засіданні

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку знайшла своє підтвердження у наданих прокурором та досліджених в судовому засіданні доказах, а саме:

1. Витягом з ЄРДР по к/п № 0000099 від 17.03.2023 (т. 2 а.п. 1), який підтверджує факт внесення відомостей до ЄРДР та початок проведення досудового розслідування з відповідною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР став протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.03.2023 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 просить правоохоронний орган вжити заходів відносно водія атомобіля міцубісі Лпнцер НОМЕР_1 , який близько 12:00 год. забризкав його балончиком за адресою: м. Дніпро, пр. Яворницького, 17;

2. Висновком спеціаліста № 720 від 16.03.2023 (т. 2 а.п. 7), згідно якого експертом на основі судово-медичного дослідження (обстеження) ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіку обличчя, кон`юнктиви, рогівки обох очей, що спричинені від дії їдкої речовини, в термін, на який вказує обстежений, тобто 16.03.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день). На підставі п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6;

3. Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03.2023 (т. 2 а.п. 27-33), за участю потерпілого ОСОБА_5 , який відтворив дії особи, яка завдала йому тілесні ушкодження, і розповів про обставини скоєного проти нього кримінального проступку;

4. Висновком судово-медичного експерта № 762е від 21.03.2021 (т. 2 а.п. 35-36), згідно якого експертом при проведенні судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіку обличчя, кон`юнктиви, рогівки обох очей, що спричинені від дії їдкої речовини, в термін, на який вказує обстежений, тобто 16.03.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день). На підставі п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Термін загоєння опіку І-ІІ ступеню 3% поверхні опікової рани понад шість діб;

5. Протоколом огляду від 23.03.2023 (т. 2 а.п. 53-57), відповідно до якого об`єктом огляду є DVD-R диск марки «Videx» 4,7 Gb 120min на який знято інформацію, з технічних приладів, які перебувають у володінні КЗ «Інфо-Рада-Дніпро» ДМР, які мають функцію відеозапису та місить відеозаписи, що велися 16.03.2023 на перехресті пр. Гагаріна та пр. Дмитра Яворницького у м. Дніпро на відеокамери системи ситуаційного відеоспостереження м. Дніпро. Для перегляду відеозапису, який міститься на диску, за допомогою комп`ютеру «Lenovo» та його комплектуючих, диск поміщено у дисковод комп`ютеру. Після чого на моніторі комп`ютеру автоматично відкрилось діалогове вікно з переліком команд. За допомогою клику комп`ютерної мишки обрано команду «Відкрити папку для перегляду файлів за допомогою Провідника» та відкрито диск для перегляду, на якому міститься один відео-файли з назвами:

«К-10.1 pr.Gagarina-pr.Yavomickogo_4957_to_1337»;

«К-10.1 pr.Gagarina-pr.Yavomickogo_13 39_to_2459»;

«К-10.2Н pr.Gagarina-pr. Yavomickogo_4959_to_0755 »;

«К-10.2Н pr.Gagarina-pr. Yavomickogo_0757_to_2500 »;

«К-10.4Н pr.Gagarina-pr.Yavomickogo 4958_to_0804»;

«К-10.4H pr.Gagarina-pr. Yavomickogo_0805_to_2459 »;

«К-10.5 pr.Gagarina-pr. Yavomickogo_4958_to_1338 »;

«К-10.5 pr.Gagarina-pr. Yavomickogo_1340_to_2500 »;

«К-10.32Н pr.Gagarina-pr. Yavomickogo_4959_to_1007 »;

«К-10.32Н pr.Gagarina-pr. Yavomickogo_1009_to_2500 ».

При перегляді відео-файлу «К-10.1 pr. Gagarina рг. Yavomickogo _4957 _to_1337» інформації, яка має значення, не встановлено.

При перегляді відео-файлу «К-10.2Н pr.Gagarina-pr.Yavomickogo_4959_to_ 0755» інформації, яка має значення, не встановлено.

При перегляді відео-файлу «К-10.4Нpr.Gagarina-pr.Yavomickogo_4958Д: о_0804» інформації, яка має значення, не встановлено.

При перегляді відео-файлу «К-10.4Нpr.Gagarina-pr.Yavomickogo _0805_Іо _ 2459» інформації, яка має значення, не встановлено.

При перегляді відео-файлу «К-10.5pr.Gagarina-pr.Yavomickogo_4958_ 1о_1338» інформації, яка має значення, не встановлено.

При перегляді відео-файлу «К-10.32Н pr.Gagarina-pr.Yavomickogo_ 4959_ to_ 1007» інформації, яка має значення, не встановлено.

При перегляді відео-файлу «К-10.1 pr.Gagarina pr.Yavomickogo_1339_to_ 2459» встановлено, що на відеозаписі зафіксовано перехрестя пр. Дмитра Яворницького та пр. Гагаріна у м. Дніпро, видно пішохідний перехід пр. Д. Яворницького, у лівій частині відео на моніторі видно, дорогу з одностороннім рухом в напрямку пл. Соборної в правій частині відео видно частину постаменту де раніше стояв «танк». Згідно даті та часу «16/03/2023 12:18:45», які зазначені у верхній частині відео-файлу видно, що перехрестя пр. Дмитра Яворницького та пр. Гагаріна у м. Дніпро проїхав автомобіль білого кольору, скло затемнене, схожий на автомобіль «Mitsubishi Lanser», їде в напрямку пл. Соборної. Потім видно, що вищевказаний автомобіль повернув на наступному перехресті ліворуч та поїхав по пр. Дмитра Яворницького.

При перегляді відео-файлу «К-10.2Н pr.Gagarina-pr.Yavomickogo_0757_to_ 2500» встановлено, що на відеозаписі зафіксовано перехрестя пр. Дмитра Яворницького та пр. Гагаріна у м. Дніпро, видно пішохідний перехід пр. Гагаріна. Видно трамвайні колії та частину автомобільної дороги. Згідно даті та часу «16/03/2023 12:18:31», які зазначені у верхній частині відео-файлу видно, що перехрестя пр. Дмитра Яворницького та пр. Гагаріна у м. Дніпро проїжджає автомобіль білого кольору, скло затемнене, схожий на автомобіль «Mitsubishi Lanser», їде в напрямку пл. Соборної.

При перегляді відео-файлу «К-10.5 pr.Gagarina pr.Yavomickogo_1340_ to_ 2500» встановлено, що на відеозаписі зафіксовано перехрестя пр. Дмитра Яворницького та пр. Гагаріна та пл. Соборна у м. Дніпро, видно частину пр. Д. Яворницького в напрямку «Історичного музею ». Видно трамвайні колії та частину автомобільної дороги. Згідно даті та часу «16/03/2023 12:19:17», які зазначені у верхній частині відеофайлу видно, що перехрестя пр. Дмитра Яворницького та пр. Гагаріна у м. Дніпро проїжджає автомобіль білого кольору, скло затемнене, схожий на автомобіль «Mitsubishi Lanser», їде в напрямку «Історичного музею».

При перегляді відео-файлу «К-10.32Н pr.Gagarina-pr.Yavomickogo_1009_ to_ 2500» встановлено, що на відеозаписі зафіксовано перехрестя пр. Дмитра Яворницького та пр. Гагаріна та пл. Соборна у м. Дніпро, видно частину пр. Гагаріна. Видно трамвайні колії та частину автомобільної дороги пішохідний перехід через пр. Гагаріна. Згідно даті та часу «16/03/2023 12:18:08», які зазначені у лівій верхній частині відео-файлу видно, що перед пішохідним переходом зупинився автомобіль «Mitsubishi Lanser», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 за ним видно частину автомобіля Skoda Fabia, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_10 . Далі видно, що відкрилися водійські двері автомобіля «Mitsubishi Lanser», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Приблизно через 15 секунд водійські двері вищевказаного автомобіля «Mitsubishi Lanser» зачинилися, автомобіль поїхав прямо через перехрестя пр. Дмитра Яворницького та пр. Гагаріна у м. Дніпро. Автомобіль Skoda Fabia, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_10 залишився стояти на місці.

В судовому засіданні досліджено вищевказані відеофайли (т. 2 а.п. 51), їх зміст відповідає протоколу огляду.

6. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.03.2023 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 впізнав чоловіка під № 3 ( ОСОБА_3 ), який 16.03.2023 року виприснув йому в обличчя сльозогінний газ;

7. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.03.2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_8 впізнав чоловіка під № 2 ( ОСОБА_3 ), який 16.03.2023 року виприснув водію автомобіля Шкода Фабія сльозогінний газ;

8. Судом допитаний свідок ОСОБА_9 , який надав суду наступні покази. 16.03.2023 о 12-15 годині я викликав таксі «Уклон» до ресторану «Репортер». Водій таксі прибув, це був потерпілий ОСОБА_10 на синій ОСОБА_11 . Я сів на заднє праве сидіння. Інших осіб в автомобілі не було. Приблизно о 12-30 ми проїжджали повз ТЦ «Нагорка» в напрямку лікарні Мечникова по пр. Гагаріна. В місці, де переходить дорога в одну смугу обвинувачений ОСОБА_3 на автомобілі Міцубісі Ланцер почав нам сигналити, підрізати наш автомобіль та обганяти по смузі, призначеної для маршрутних ТЗ. Після декількох невдалих спроб нас обігнати він вирвався вперед напроти ресторану «Єда» та став за два автомобілі перед нами на червоний сигнал світлофора. Після чого одразу вийшов з автомобіля та пішов у наш бік. Потерпілий опустив трішки вікно, після чого обвинувачений запитав щось на кшталт «чого ти не пропускаєш?», на що потерпілий відповів «так а чого ти їздиш не за правилами?». Після цього обвинувачений дістав перцевий балончик і виприснув газ у обличчя потерпілого, трохи засунувши свою руку у відкритий простір вікна та повернувся до свого автомобіля і уїхав. Далі потерпілий вийшов зі свого автомобіля, поставивши його на аварійку і пішов на тротуар, після чого хтось йому купив кефір і він умив своє обличчя, а я викликав поліцію. Приїхала швидка допомога та госпіталізувала потерпілого. В цей час невідома жінка проїжджала повз місця події, вона захотіла переставити автомобіль потерпілого з дороги, після чого вона переставила його за два перехрестя - біля лікарні, а далі через 2-3 хвилини приїхали поліцейські. Я розповів про цю ситуацію їм. Я зателефонував потерпілому, він сказав, що він знаходиться в лікарні на вул. Космічній і поліцейські поїхали туди. Далі я давав показання як свідок у райвідділку.

Потерпілого і обвинуваченого я до цих подій не знав, підстав для обмовлення у мене немає.

Я точно впізнаю обвинуваченого - це той чоловік, який виприснув сльозогінний газ у потерпілого.

Потерпілий агресивних дій у бік обвинуваченого не вчиняв, я точно бачив руки потерпілого, які були на кермі, у них нічого не було.

Судом досліджені документи, які характеризують особу:

- довідка № 19-17032023/12063 станом на 17.03.2023 (т. 2 а.п. 71), відповідно до якої ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягався;

- довідка КП «ДБКЛ з надання психіатричної допомоги» ДМР від 21.03.2023 (т.2 а.п. 72), згідно якої ОСОБА_3 під наглядом лікаря-психіатра не перебуває;

- довідка КП «ДБКЛ з надання психіатричної допомоги» ДМР від 21.03.2023 (т.2 а.п. 73), згідно якої ОСОБА_3 в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не значиться;

- характеристика за місцем мешкання ОСОБА_3 від 27.03.2023 (т. 2 а.п. 74), за якою ОСОБА_3 характеризується позитивно;

5.Оцінка Суду

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А., заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого, потерпілих та свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

На думку суду, винуватість ОСОБА_3 у кримінально-караному діянні є доведеною на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК України.

Так, потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_3 як під час проведення слідчої дії - пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, так і в судовому засіданні, в якому він повідомив, що ОСОБА_3 16.03.2023 розпилив на нього сльозогінний газ. Показання потерпілого, надані в суді, були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, - часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Свідок ОСОБА_9 розповів суду про обставини події, свідком якої він був, та точно в судовому засіданні впізнав особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який розпилив на потерпілого сльозогінний газ. Показання свідка, надані в суді, були послідовними щодо обставин, які мали істотне значення для правильного вирішення справи, - часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

На користь винуватості ОСОБА_3 також свідчить:

- висновок судово-медичного експерта № 762е від 21.03.2021 (т. 2 а.п. 35-36), згідно якого експертом при проведенні судово-медичної експертизи встановлено, що у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіку обличчя,кон`юнктиви, рогівки обох очей, що спричинені від дії їдкої речовини, в термін, на який вказує обстежений, тобто 16.03.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день).

- відеозапис «К-10.32Н pr.Gagarina-pr.Yavomickogo_1009_ to_2500», за яким зафіксовано перехрестя пр. Дмитра Яворницького та пр. Гагаріна та пл. Соборна у м. Дніпро, видно частину пр. Гагаріна. Видно трамвайні колії та частину автомобільної дороги пішохідний перехід через пр. Гагаріна. Згідно даті та часу «16/03/2023 12:18:08», які зазначені у лівій верхній частині відео-файлу видно, що перед пішохідним переходом зупинився автомобіль «Mitsubishi Lanser», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 за ним видно частину автомобіля Skoda Fabia, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_10 . Далі видно, що відкрилися водійські двері автомобіля «Mitsubishi Lanser», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Приблизно через 15 секунд водійські двері вищевказаного автомобіля «Mitsubishi Lanser» зачинилися, автомобіль поїхав прямо через перехрестя пр. Дмитра Яворницького та пр. Гагаріна у м. Дніпро. Автомобіль Skoda Fabia, синього кольору, д.н.з. НОМЕР_10 залишився стояти на місці.

Підсумок

Всі досліджені судом докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що дії ОСОБА_3 , які виразилися у спричинені умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковані за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, вірно і його вина доведена в повному обсязі зібраними і дослідженими судом доказами.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання", за якими суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Крім того, суд враховує положення ст. 9 Конституції України, ч. 2 ст. 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченому покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, виходячи з положень ч. 2 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії кримінального проступку.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, при судовому розгляді справи не встановлено.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого, а також те, що він раніше не судимий, працює неофіційно, одружений, має на утриманні двох дітей, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні хвору матір, шкоду не відшкодував, перед потерпілим вибачився лише під час промови останнього слова.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, думки потерпілого, який просив призначити обвинуваченому у вигляді громадських робіт, думки прокурора, який в судових дебатах просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді громадських робіт.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення цивільного позову

ПотерпілимОСОБА_5 заявлений цивільний позов до обвинуваченого про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 264,86 грн та моральної шкоди в сумі 30 000,00 грн. Указаний позов обвинувачений ОСОБА_12 не визнає в повному обсязі.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Потерпілий матеріальну шкоду обґрунтував фіскальним чеком від 16.03.2023 року на суму 264,86 грн (т. 1 а.п. 42), які він витратив на проведення медичного обстеження в бюро СМЕ.

На думку суду, потерпілий має право на відшкодування матеріальної шкоди у зазначеному розмірі, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого було заподіяно матеріальну шкоду.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Встановлене Конституцією та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

У суду не виникає сумніву, що діями обвинуваченого потерпілому завдано моральної шкоди, яка виразилась в тому, що він зазнав фізичного болю та страждань, зазнав душевних страждань, його плани на святкування його дня народженні у наступний день 17.03.2023 зіпсовані, свій день народження він не відсвяткував, бо постійно думав про стан свого здоров`я, а саме за очі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає розумним та справедливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальну шкоду в розмірі 264,86 грн та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Крім того суд зазначає, що виходячи із висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного в постанові від 23.01.2019 року (справа № 187/291/17, провадження № 51-274км17), при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом.

8.Відшкодування витрат на правову допомогу

Потерпілим також заявлено вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, як її представника, в сумі 7000 грн.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Оскільки витрати потерпілого на правову допомогу адвоката підтверджуються документально (т. 1 а.п. 27-29), суд вважає, що ці витрати підлягають відшкодуванню обвинуваченим в повному обсязі.

9.Вирішення питання про долю речових доказів

Судом вирішується питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України, яка відповідно передбачає, що питання про долю речових доказів і документів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження в тому випадку, якщо такі речові докази або документи були надані суду.

10.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не застосовувався, клопотань про його застосування не надходило, враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і дані про його особу, суд не вбачає підстав для його застосування.

У кримінальному провадженні процесуальних витрат на проведення судово-медичних експертиз немає.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 264,86 грн та моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази:

- оптичний диск з відеозаписами з відеокамер системи ситуаційного відеоспостереження - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (т. 2 а.п. 51).

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити засудженому, що за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя ОСОБА_1