Справа № 750/7719/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/301/23
Категорія - ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження за №001597 та №0004896 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , одружений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз: 10.04.2019 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Скасовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою, негайно звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець смт Куликівка, Чернігівської області, житель АДРЕСА_2 , не одружений, освіта професійно-технічна, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз: 17.10.2016 Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь держави 171,61 грн процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що у травні 2021 року, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , та особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та поставлено вирок суду, діючи повторно, через паркан проникали на територію ТОВ «РІАЛБУД ПЛЮС», що за адресою: вул. Захисників України, буд.25, корп.44, м. Чернігів, звідки таємно викрали майно товариства, а саме:

- 12.05.2021 - 26 кг брухту алюмінію на загальну суму 832 грн,

- 14.05.2021 - 26 кг брухту алюмінію на загальну суму 832 грн,

- 15.05.2021 - 67 кг брухту алюмінію на загальну суму 2144 грн,

- 16.05.2021 - 31 кг брухту алюмінію на загальну суму 992 грн.,

- 17.05.2021 - 40 кг брухту алюмінію на загальну суму 1280 грн,

- 18.05.2021 - 24 кг брухту алюмінію на загальну суму 768 грн,

- 20.05.2021 - 24 кг брухту алюмінію на загальну суму 792 грн,

- 22.05.2021 - 37 кг брухту алюмінію на загальну суму 1221 грн,

- 25.05.2021 - 77 кг брухту алюмінію на загальну суму 2541 грн,

- 26.05.2021 - 101,2 кг брухту алюмінію на загальну суму 3339 грн 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинувачених внаслідок м`якості, й ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; ОСОБА_10 призначити покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В обґрунтування скарги вказав на безпідставне та невмотивоване звільнення обвинувачених від відбування призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України. Так, на думку апелянта, судом не враховано кількість епізодів злочинної діяльності, вчинених групою осіб, тяжкість кримінальних правопорушень, а також розмір заподіяної шкоди, що вказує на підвищену суспільну небезпеку обвинувачених.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників, котрі просили залишити вирок місцевого суду без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з пунктами 3, 4 ч.1 ст.420 КПК України, апеляційний суд має скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання чи неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які їх засуджено, кваліфікація їх дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинувачених, внаслідок м`якості, заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розміру покарання, місцевий суд узяв до уваги, що останній повністю визнали вину у вчиненому, щиро розкаялись, активно сприяли розкриттю кримінальних правопорушень.

Проте суд не дав належної оцінки встановленій ним обставині, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, на даний час не працевлаштовані, легальних джерел заробітку не мають.

Наведеного місцевий суд повною мірою не врахував і не мотивував, зокрема, чому він вважає за можливе досягнення мети виправлення ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень за умови призначення покарання, із звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України.

Тому покарання, визначене судом першої інстанції, з урахуванням обставин, які бралися ним до уваги при його призначенні, вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між обраним судом та тим розміром покарання, яке б мало бути призначене та яке б не становило «особистого надмірного тягаря для особи», адже воно відповідало б справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Відтак, покарання, призначене місцевим судом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не відповідає вимогам статей 50, 65 КК України та є явно несправедливим, внаслідок його м`якості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , колегія визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, яка обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , колегією суддів не встановлено.

А тому, призначаючи покарання ОСОБА_9 , відповідно до вимог ст.65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, його відношення до скоєного; дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, звертався за допомогою до лікаря-психіатра з приводу порушення поведінки; 27.05.2021 був доставлений в кабінет медичних оглядів наркологічного диспансерного відділення ЧОПНЛ і встановлений діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів; обставини, які пом`якшують покарання; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та вважає за необхідне призначити покарання саме у виді позбавлення волі у розмірі в межах санкції частини 3 статті 185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Призначаючи покарання ОСОБА_13 , відповідно до вимог ст.65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, його відношення до скоєного; дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, звертався за допомогою до лікаря-психіатра з приводу соціалізованого розладу поведінки на резидуальному тлі, психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності; перебував на стаціонарному лікуванні в ЧОПНЛ з 27.07.2016 по 08.08.2016 з приводу: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів та летючих розчинників. Синдром залежності; 30.06.2019 був доставлений в кабінет медичних оглядів наркологічного диспансерного відділення ЧОПНЛ і встановлений діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів та алкоголю; обставини, які пом`якшують покарання; відсутність обставин, які обтяжують покарання; та вважає за необхідне призначити покарання саме у виді позбавлення волі у розмірі в межах санкції частини 3 статті 185 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 слід рахувати з часу їх фактичного затримання.

Обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно зарахувати у строк покарання строк перебування його під вартою з 26.10.2022 по 06.01.2023.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню, в частині призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з ухваленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 січня 2023 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати в частині призначеного їм покарання.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

Зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2022 року по 06 січня 2023 року, з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

ОСОБА_10 призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4