ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2023 Справа №607/1778/22

(провадження 1-кп/607/304/2023)

м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження №0000175 від 25.01.2022р. про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Беремяни Бучацького району Тернопільської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 390-1 КК України,

-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п.п. 3, 14 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, №2229-УІІІ, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

В ОСОБА_3 на початку 2021 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлений, виник злочинний умисел на вчинення домашнього насильства стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 впродовж 2021-2022 років умисно, систематично вчиняв психологічне, фізичне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя останньої за наступних обставин:

Так, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.01.2021р. за №607/986/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме в тому, що 14.01.2021р. близько 18:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в п`яному вигляді по місцю спільного проживання, за адресою АДРЕСА_1 , вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру відносно своєї колишньої дружини - ОСОБА_5 , при якому виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.

Крім цього, 14 вересня 2021 року близько 23:00 год. ОСОБА_3 по місцю спільного проживання вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 психологічного характеру, що проявлялося у висловлювані в її сторону нецензурною лайкою, погрозах застосуванням фізичної сили, внаслідок чого інспектором СПДН ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника у вигляді заборони ОСОБА_3 в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, а саме ОСОБА_5 строком на 5 діб.

Також, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.11.2021р. за №607/20073/21, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме в тому, що 28.10.2021р. близько 12.00 год., перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини - ОСОБА_5 , а саме ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, вчинив бійку.

Також 28 жовтня 2021 року інспектором СПДН ВП ПП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області відносно ОСОБА_3 у зв`язку із скоєнням домашнього насильства винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, у вигляді зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, забороні на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, а саме ОСОБА_5 строком на 3 доби.

Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.11.2021р. за №607/16391/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме в тому, що 14 вересня 2021 року близько 23 год. 06 хв. ОСОБА_3 перебуваючи по місцю спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах фізичного характеру, штовханні, шарпанні.

Крім цього ОСОБА_3 , продовжуючи свої умисні, протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних та фізичних страждань своїй колишній дружині - ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства відносно останньої, 23.01.2022р. близько 09:30 год., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 розпочав словесний конфлікт із своєю колишньою дружиною - ОСОБА_3 , в ході якого виражався нецензурною лексикою в її сторону, висловлював погрози застосування фізичної сили, штовхав та шарпав за одяг, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 психологічних та фізичних страждань.

Скоєними ОСОБА_3 за вищевказаних обставин систематичними діями, що полягають у вчиненні ним фізичного, психологічного насильства щодо ОСОБА_5 , яка є його колишньою дружиною, останній було спричинено фізичних та психологічних страждань, що призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, втраті самооцінки та позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживаннях.

Також, 26 липня 2022 року близько 18 години 30 хвилини у ОСОБА_3 , який перебував у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , виник умисел, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, встановленого 22 червня 2022 року Тернопільським апеляційним судом у справі №607/3295/22, згідно якого останньому заборонено протягом трьох місяців перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій умисел, 26 липня 2022 року близько 18 години 30 хвилини ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського апеляційного суду №607/3295/22 від 22 червня 2022 року, яким щодо нього видано обмежувальний припис, усвідомлюючи, що згідно вказаного рішення суду йому заборонено протягом трьох місяців перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, зайшов до місця спільного проживання з ОСОБА_5 , а саме до квартири АДРЕСА_2 та, перебуваючи у казаному приміщенні вчинив із останньою словесний конфлікт, під час якого ображав та виражався нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Також, 29 серпня 2022 року близько 17 години 15 хвилини у ОСОБА_3 , який перебував у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , виник протиправний умисел, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, встановленого 22 червня 2022 року Тернопільським апеляційним судом у справі №607/3295/22, згідно якого останньому заборонено протягом трьох місяців перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_1 . Реалізуючи свій протиправний умисел, 29 липня 2022 року близько 17 години 15 хвилини ОСОБА_3 , будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського апеляційного суду №607/3295/22 від 22червня 2022 року, яким щодо нього видано обмежувальний припис, усвідомлюючи, що згідно вказаного рішення суду йому заборонено протягом трьох місяців перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, зайшов до місця спільного проживання з ОСОБА_5 , а саме до квартири АДРЕСА_2 , та, перебуваючи у вказаному приміщенні, вчинив із останньою словесний конфлікт, під час якого ображав та виражався нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Окрім цього, 29 липня 2022 року близько 20 години 15 хвилин ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднані єдиним умислом, будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського апеляційного суду №607/3295/22 від 22 червня 2022 року, яким щодо нього видано обмежувальний припис, усвідомлюючи, що згідно вказаного рішення суду йому заборонено протягом трьох місяців перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, зайшов до місця спільного проживання з ОСОБА_5 , а саме до квартири АДРЕСА_2 , та, перебуваючи у вказаному приміщенні, вчинив із останньою словесний конфлікт, під час якого ображав та виражався нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису. ,

Також, 29 липня 2022 року близько 21 години 50 хвилин ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, об`єднанні єдиним умислом, будучи належним чином ознайомленим із рішенням Тернопільського апеляційного суду №607/3295/22 від 22 червня 2022 року, яким щодо нього видано обмежувальний припис, усвідомлюючи, що згідно вказаного рішення суду йому заборонено протягом трьох місяців перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя із забезпечення виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦГЖ України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, зайшов до місця спільного проживання з ОСОБА_5 , а саме до квартири АДРЕСА_2 , та, перебуваючи у вказаному приміщенні, вчинив із останньою словесний конфлікт, під час якого ображав та виражався нецензурною лайкою, чим порушив вимоги обмежувального припису.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 390-1 КК України визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальних актах та надав показання, із яких вбачається, що із колишньою дружиною постійно виникали сварки, під час яких як ОСОБА_5 , так і він виражалися нецензурними словами, були випадки, що сварки були, коли він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Він працівників поліції не хотів викликати, бо це є сімейні сварки. Дружина постійно викликала поліцію, працівники якої складати протоколи та судом виносилися відносно нього штрафи. Проте, він не усвідомлював, що через це будуть такі наслідки і його дії підпадають під сімейне насильство, в ході сварок тілесних ушкоджень дружині не наносив. Тимчасові забороняючі приписи виписували працівники поліції, зачитувалися йому, проте через відсутність іншого місця проживання він приходив до своєї квартири і знову виникали сварки із дружиною. Заявлені суми моральної шкоди у цивільних позовах не визнає та просить не призначати суворе покарання, так як він із дружиною розлученні, разом не проживають, що унеможливлює подальше вчинення таких дій.

Незважаючи на визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ст. 390-1 КК України повністю підтверджується зібраним і дослідженими судом матеріалами кримінального провадження, показаннями потерпілої та свідків.

Так, із долучених прокурором матеріалів кримінального провадження встановлено наступне.

25 січня 2021 року ОСОБА_5 звернулася до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який щодо неї систематично вчиняє домашнє насильство, що виражається у висловлюванні на її адресу словесних образ, психологічному приниженні, погроз з фізичною розправою, штовхає, шарпає, на прохання припинити такі ОСОБА_3 не реагує.

14 вересня 2021 року інспектором Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області видано ОСОБА_3 терміновий заборонний припис стосовно кривдника №225720 в зв`язку із скоєнням психологічного та фізичного насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_5 із покладенням заборони кривднику: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 00 год. 10 хв. 15 вересня 2021 року по 00 год. 10 хв. 20 вересня 2021 року. Даний терміновий припис прочитаний і вручений кривднику ОСОБА_3

28 жовтня 2021 року інспектором Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області видано ОСОБА_3 терміновий заборонний припис стосовно кривдника №225894 в зв`язку із скоєнням психологічного та фізичного насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_5 із покладенням заборони кривднику: зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 3 доби з 13 год. 30 хв. 28 жовтня 2021 року по 13 год. 30 хв. 31 жовтня 2021 року. Даний терміновий припис прочитаний і вручений кривднику ОСОБА_3

21 січня 2022 року інспектором Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області видано ОСОБА_3 терміновий заборонний припис стосовно кривдника №225970 в зв`язку із скоєнням психологічного та фізичного насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_5 із покладенням заборони кривднику: зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 5 діб з 15 год. 40 хв. 24 січня 2022 року по 15 год. 40 хв. 29 січня 2022 року. Даний терміновий припис прочитаний і вручений кривднику ОСОБА_3

22 червня 2022 року Тернопільським апеляційним судом винесена постанова №22-ц/817/461/22, якорю рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15.03.2022р. скасовано, ухвалено нове рішення, яким видано обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , поклавши на нього на строк 3 (три) місяці обов`язки заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 .

20 січня 2021 року суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області винесена постанова №607/986/21, якою ОСОБА_3 за події, які мали місце 14 січня 2021 року близько 18 год. 00 хв. по місцю проживання в АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_5 , визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

05 листопада 2021 року суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області винесена постанова №607/20073/21, якою ОСОБА_3 за події, які мали місце 28 жовтня 2021 року близько 12 год. по місцю проживання в АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_5 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

11 листопада 2021 року суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області винесена постанова №607/16391/21, якою ОСОБА_3 за події, які мали місце 14 вересня 2021 року близько 23 год. 06 хв. по місцю проживання в АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_5 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді 340 грн.

Згідно протоколу огляду (відеозапису) від 04.08.2022р. із додатками встановлено, що при відкритті відеозапису встановлено, що камера, яка знімає, знаходиться на працівникові поліції нагрудно. Під час перегляду відеозапису виявлено, що працівники поліції 21.07.2022р. заходять у приміщення квартири АДРЕСА_2 , двері квартири відчиняє ОСОБА_5 та пояснює, що ОСОБА_3 , який являється її колишнім чоловіком, Тернопільським апеляційним судом винесено постанову від 22.06.2022р. про заборону останньому перебувати в місці їх спільного проживання, а саме за адресою АДРЕСА_1 . На 19 год. працівники полії ознайомлюють ОСОБА_3 із обмежувальним приписом, виданим Тернопільським апеляційним судом 22.06.2022р., ОСОБА_3 запропоновано підписатися про ознайомлення із обмежувальним приписом, на що останній погоджується.

Згідно протоколу огляду (відеозапису) від 04.08.2022р. та додатків до нього встановлено, що під час перегляду відеозапису із нагрудних камер реєстраторів поліцейських, виявлено, що працівники поліції 26.07.2022р. заходять у приміщення квартири АДРЕСА_2 , двері квартири відчиняє ОСОБА_5 та пояснює, що ОСОБА_3 , який являється її колишнім чоловіком, Тернопільським апеляційним судом винесено постанову від 22.06.2022р. про заборону останньому перебувати в місці їх спільного проживання в АДРЕСА_1 . Працівники поліції продовжують спілкуватися із ОСОБА_3 та повідомляють, щоб він покинув приміщення кватири АДРЕСА_2 , оскільки згідно постанови Тернопільського апеляційного суду від 22.06.2022р. ОСОБА_3 заборонено перебувати у місці спільного проживання із ОСОБА_5 .

Згідно електронного рапорту від 09.09.2022р. вбачається, що 29 серпня 2022 року о 17 год. 19 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що близько 17 год. 15 хв. 29.08.2022р. колишній чоловік ОСОБА_3 перебував у приміщенні кватири АДРЕСА_2 , чим не виконував рішення Тернопільського апеляційного суду №607/3295/22 про обмежувальний припис від 22.06.2022р., винесений стосовно нього.

Згідно електронного рапорту від 30.08.2022р. вбачається, що 29.08.2022р. о 20 год. 18 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що в АДРЕСА_1 , колишній чоловік ОСОБА_3 порушив рішення суду, а саме явився по її місцю проживання в стані алкогольного сп`яніння. Після бесіди із поліцейськими, ОСОБА_3 покинув квартиру.

Згідно електронного рапорту від 30.08.2022р. вбачається, що 29.08.2022р. о 21 год. 50 хв. повторно надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що її чоловік ОСОБА_3 має обмежувальний припис і порушив рішення суду, прийшов до квартири в нетверезому стані та випиває із сином алкогольні напої. Прибувши на місце працівниками поліції виявлено заявницю та ОСОБА_3 та з допомогою працівників поліції ОСОБА_3 покинув квартиру.

ОСОБА_5 29 серпня 2022 року звернулася до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області із заявою про притягнення до відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_3 , який не виконує рішення суду по обмежувальному приписі.

Згідно протоколу огляду (відеозапису) від 13.09.2022р. та додатків до нього встановлено, що камера, яка знімає, знаходиться нагрудно на працівнику поліції. При перегляді виявлено, що працівники поліції 29.08.2022р. заходять до квартири АДРЕСА_2 , двері квартири відчиняє ОСОБА_5 та пояснює, що ОСОБА_3 , який є її колишнім чоловіком, Тернопільським апеляційним судом винесено постанову від 22.06.2022р. про заборону останньому перебувати в місці їх спільного проживання в АДРЕСА_1 . При спілкуванні виявлено ОСОБА_3 , якому повідомляють, що він покинув квартиру і йому заборонено рішенням суду перебувати в місці проживання ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_3 в супроводі працівників поліції покидає квартиру.

Згідно протоколу огляду (відеозапису) від 19.09.2022р. та додатків до нього встановлено, що камера, яка знімає, знаходиться нагрудно на працівнику поліції Під час перегляду виявлено, що працівники поліції 21.07.2022р. заходять у приміщення квартири АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 пояснює, що ОСОБА_3 , який є її колишнім чоловіком, має заборону згідно рішення Тернопільського апеляційного суду від 22.06.2022р. на заборону перебувати по місцю спільного проживання. ОСОБА_3 роз`яснюють припис та запропоновано підписатися про його ознайомлення, на що останній погоджується.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , допитаної в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений є її колишнім чоловіком та щодо подій вчинення кримінального правопорушення повідомила, що впродовж 2021-2022 років ОСОБА_3 систематично вчиняв психологічне, фізичне насильство, ображає, вживає алкогольні напої, погрожував фізичною розправою. Всі адміністративні протоколи, які складені відносно ОСОБА_3 за заявами потерпілої відповідають дійсності. 23 січня 2022 року ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння, в результаті чого виганяв ОСОБА_5 з її власної квартири, шарпав за одяг. Під час даного конфлікту був присутній їх син, який також вживає алкогольні напої разом з батьком. Своїми діями ОСОБА_3 завдав потерпілій психологічних та фізичних страждань, у зв`язку із чим остання постійно вживає заспокійливі препарати та проходить лікування в лікарні. Крім цього, Тернопільським апеляційним судом № 607/3295/22 від 22 червня 2022 року видано щодо ОСОБА_3 обмежувальний припис, із заборонено протягом трьох місяців перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 . Однак, ОСОБА_3 протягом всього часу перебував у вказаній квартирі, бо в нього немає іншого житла, в якому він міг би проживати. Потерпіла не заперечує щодо проживання ОСОБА_3 у її квартирі, але в тому випадку, щоб він не перебував в стані алкогольного сп`яніння і не вчиняв конфліктів відносно неї. ОСОБА_3 було відомо щодо рішення суду. Кожного разу, коли він порушував обмежувальний припис, то ОСОБА_5 викликала працівників поліції. Після чого ОСОБА_3 йшов з квартири та через якийсь час повертався та знову продовжував вчиняти словесний конфлікт, під час якого ображав та виражався нецензурною лайкою.Неправомірні дії по відношенню до ОСОБА_5 зі сторони ОСОБА_3 є систематичними.

Із показань свідка ОСОБА_7 встановлено, що 29 серпня 2022 року він знаходився на патрулюванні, поступив виклик щодо порушення обмежувального припису за адресою АДРЕСА_1 . Приїхавши за вказано адресою, їх зустріла ОСОБА_5 , яка повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_3 перебуває у квартирі, відносно якого видано обмежувальний припис рішенням суду, яким заборонено протягом трьох місяців перебувати в місці спільного проживання із ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 був в стані алкогольного сп`яніння. При спілкуванні з ОСОБА_3 він казав, що йому відомо про рішення суду, однак він його не виконує, бо має право проживати своїй у квартирі. ОСОБА_7 перевірив по системі про наявність рішення суду щодо обмежувального припису, після цього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Із показань свідка ОСОБА_8 встановлено, що під час патрулювання 29 серпня 2022 року поступило повідомлення від ОСОБА_5 , що її колишній чоловік не виконує рішення Тернопільського апеляційного суду № 607/3295/22 від 22 червня 2022 року, яким щодо нього видано обмежувальний припис. Прибувши за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено в квартирі ОСОБА_3 , який сидів на ліжку в стані алкогольного сп`яніння та нецензурно виражався. На запитання, чи відомо йому про рішення суду щодо обмежувального припису, останній повідомив, що знає про вказане рішення, однак стверджував, що це його квартира, а також, що в ній проживає їх спільний син. Працівники поліції попросили покинути приміщення квартири, ОСОБА_3 погодився та покинув квартиру.

Із показань свідка ОСОБА_9 встановлено, що восени 2022 року, точної дати не пам`ятає, приїхав разом із ОСОБА_10 на виклик за адресою АДРЕСА_1 . Прибувши за вказаною адресою, побачили ОСОБА_3 у вказаній квартирі. ОСОБА_5 повідомила, що наявне рішення Тернопільського апеляційного суду № 607/3295/22 від 22 червня 2022 року, яким щодо її колишнього чоловіка ОСОБА_3 видано обмежувальний припис, згідно якого йому заборонено протягом трьох місяців перебувати в місці спільного проживання із нею за адресою АДРЕСА_1 . Працівники поліції ознайомилися із рішенням суду та повідомили ОСОБА_3 , що він порушує його. Після чого запропонували ОСОБА_3 покинути приміщення квартири та останній добровільно покинув квартиру. Даний факт був зафіксований на відеореєстратор нагрудної камери та був складений електронний рапорт.

Показаннями свідка ОСОБА_11 встановлено, що він перебував на патрулюванні, отримав 21 липня 2022 року приблизно 18:00-18:20 год. повідомлення про те, що відбувається домашнє насильство по АДРЕСА_3 , точної адреси не пам`ятає. Прибувши на місце події, жінка повідомила, що чоловік не виконує рішення Тернопільського апеляційного суду щодо обмежувального припису та пред`явила вказане рішення. ОСОБА_3 зазначив, що не був ознайомлений з рішенням суду і не знав, що взагалі такий припис існує. Працівник поліції ОСОБА_11 ознайомив ОСОБА_3 з рішенням суду та роз`яснив його, пояснив, що саме йому забороняється і повідомив, яка відповідальність настає за невиконання вказаного рішення. ОСОБА_3 сказав, що зрозумів і можливо поставив власний підпис. Через деякий час працівники поліції спільно із чоловіком вийшли із помешкання квартири. ОСОБА_3 стверджував, що рішення суду незаконне, бо під час судового засідання він увесь час не перебував на території України, у зв`язку з чим не зміг клопотати про перенесення судового засідання та було постановлено рішення без його присутності. Протягом усього часу проводилося фіксування на відеореєстратор нагрудної камери.

Показаннями свідка ОСОБА_12 встановлено, що вона є їхньою сусідкою та по суті кримінального провадження повідомила, що ОСОБА_13 на протязі останніх двох-трьох років систематично вчиняв психологічне, фізичне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 . Ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, вчинив бійку. Точних дат конфлікту вона не знає. Самої бійки не бачила, однак неодноразово чула гуркіт з їхньої квартири. Вони живуть на третьому поверсі, а свідок на першому в одному стояку. Неправомірні дії з боку колишнього чоловіка ОСОБА_3 негативно впливають на моральний стан ОСОБА_5 .

Із показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що він є сином обвинуваченого і потерпілої, та по суті кримінального провадження повідомив, що в їхній сім`ї бувають негаразди. Він разом проживає із батьками у одній квартирі. Його батько ОСОБА_3 не зловживає алкогольними напоями, однак деколи приходить додому в стані алкогольного сп`яніння та одразу лягає спати. В сім`ї бувають сварки на побутовому рівні, які переростають у конфлікти. Фактів того, щоб батько шарпав маму за одяг особисто не бачив, тільки чув зі слів матері, коли вона надавала свідчення в поліції. ОСОБА_3 не погрожував ОСОБА_5 фізичною розправою. Відомо, що відносно ОСОБА_3 видано обмежувальний припис. На його думку, підстав викликати поліцію не було, сварки відбувалися без причин, із перебільшенням та на емоціях. Він був свідком конфліктів та нецензурних лайок зі сторони батька.

Проте, враховуючи факт родинних відносин свідка ОСОБА_14 та обвинуваченого, судом отриманні показання свідка ОСОБА_14 оцінюються критично, проте вони також частково підтверджують викладені в обвинувальних актах обставини інкримінованого ОСОБА_3 діяння.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, а також за ст. 390-1 КК України, як умисне невиконання обмежувального припису.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, думку потерпілої, висловлену в судових дебатах, із якої встановлено, що вона просить не карати суворо обвинуваченого ОСОБА_3 , обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання обвинуваченим своєї вини. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статей обвинувачення у виді обмеження волі на відповідний строк і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищенаведені пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини та особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позицію потерпілої щодо міри і виду покарання, яка висловлена нею, а також позицію державного обвинувача, суд приходить до переконання, що є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки, оскільки ОСОБА_3 може бути перевихований без реального відбування призначеного судом покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас, з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку нагляд за останнім слід покласти відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України на орган пробації за місцем проживання.

В межах об`єднаного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 заявлені цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:

-- в межах кримінального провадження №00175 про обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 126-1 КК України, в якому ОСОБА_3 просить стягнути із ОСОБА_3 моральну шкоду спричиненим кримінальним правопорушенням на суму 20000 грн.

-- в межах кримінального провадження №0000649 про обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 390-1 КК України, в якому ОСОБА_5 просить стягнути із ОСОБА_3 моральну шкоду на суму 25000 грн.

-- в межах кримінального провадження №0000833 про обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 390-1 КК України, в якому ОСОБА_5 просить стягнути із ОСОБА_3 моральну шкоду на суму 30000 грн.

В обґрунтування заявлених цивільних позовів потерпіла ОСОБА_15 зазначає, що через систематичні вчиненні ОСОБА_3 порушення, що виражалися у заподіянні фізичного та психологічного насильства, в неї порушився нормальний спосіб життя, що призвело до психологічних страждань, розладу здоров`я, постійно виникають думки, що прийде колишній чоловік та почне знову безпричинно вчиняти сімейні скандали, в процесі яких нецензурно виражається, шарпає. Постійні стреси супроводжуються тривожними роздумами та внутрішнім напруженням. ОСОБА_3 не реагує на звернення і прохання не вчиняти протиправних дій, постійно порушував обмежувальні приписи, що свідчить про його легковажне ставлення як до неї, її психічного здоров`я, до норм моралі та співжиття.

Згідно вимог ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, за змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

При визначені розміру моральної шкоди в межах трьох кримінальних проваджень, завданої потерпілій ОСОБА_5 , суд, враховує ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_3 , яка доведена, повне визнання вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що потерпілою унаслідок спричинення обвинуваченим домашнього насильства і яке мало місце неодноразово, перенесені моральні страждання та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим, порушення нормального та звичного способу життя, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 у заявлених цивільних позовах в межах кримінального провадження №00175 підлягають до часткового задоволення на суму 6000 грн., в межах кримінального провадження №0000649 підлягають до задоволення на суму 4000 грн., в межах кримінального провадження №0000833 підлягають до задоволення на суму 5000 грн. В інших частинах заявленого розміру моральної шкоди у цивільних позовах слід відмовити у їх задоволенні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України, а саме відеозапис під назвою «Осарчук ст. 390-1 ККУ» із нагрудних камер реєстраторів, який записаний на комп`ютерному диску DVD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження; відеозапис під назвою «export-x035u» з нагрудних камер реєстраторів, який записаний на комп`ютерному диску DVD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження; рішення Тернопільського апеляційного суду від 22.06.2022р. №607/3295/22 залишити при матеріалах кримінального провадження; відеозапис під назвою « ОСОБА_16 ст. 390-1 кку» із нагрудних камер реєстраторів, який записаний на комп`ютерному диску DVD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження; відеозапис під назвою «Осарчук ст. 390-1 ККУ» із нагрудних камер реєстраторів, який записаний на комп`ютерному диску DVD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 100, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України та ст. 390-1 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями наступні покарання:

-- за ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

-- за ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 від 13.07.2022р. в межах кримінального провадження №00175 про стягнення із ОСОБА_3 на її користь 20000 грн. моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 6000 (шість тисяч) грн. В іншій частині заявлених позовних вимог в задоволенні відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_5 від 17.09.2022р. в межах кримінального провадження №0000649 про стягнення із ОСОБА_3 на її користь 25000 грн. моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. В іншій частині заявлених позовних вимог в задоволенні відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_5 від 25.10.2022р. в межах кримінального провадженні №0000833 про стягнення із ОСОБА_3 на її користь 30000 грн. моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. В іншій частині заявлених позовних вимог в задоволені відмовити.

Речові докази:

-- відеозапис під назвою «Осарчук ст. 390-1 ККУ» із нагрудних камер реєстраторів, який записаний на комп`ютерному диску DVD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-- відеозапис під назвою «export-x035u» з нагрудних камер реєстраторів, який записаний на комп`ютерному диску DVD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-- рішення Тернопільського апеляційного суду від 22.06.2022р. №607/3295/22 залишити при матеріалах кримінального провадження.

-- відеозапис під назвою « ОСОБА_16 ст. 390-1 кку» із нагрудних камер реєстраторів, який записаний на комп`ютерному диску DVD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-- відеозапис під назвою «Осарчук ст. 390-1 ККУ» із нагрудних камер реєстраторів, який записаний на комп`ютерному диску DVD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1