Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2873/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

законного представника

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000426 за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 06.02.2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гай, Житомирського району, Житомирської області, українець, громадянина України, який має неповну середню освіту, одруженого, на утриманні маючого трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75.76 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, а саме направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми, в решті вирок залишити без змін. Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано обмежувальні заходи до ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення та вчинив домашнє насильство стосовно свого неповнолітнього сина, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 06.02.2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи, буде виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту залишено до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 02.09.2022 року близько 20 год. 15 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання, у будинку АДРЕСА_1 , де, під час спілкування із власним сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , між ними виник словесний конфлікт.

У зазначений час, місці та за вказаних обставин, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_9 , у обвинуваченого ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне, протиправне, спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , тримаючи у лівій руці шпичку (знаряддя, призначене для забиття шляхом коління свиней), наблизившись до потерпілого, наніс останньому один удар в область лівої частини спини.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 завдано тілесні ушкодження у вигляді колотого проникаючого поранення лівої половини грудної клітки із наявною колотою раною по задній поверхні грудної клітки на рівні 9-го ребра по лопатковій лінії із розривом напруженого лівобічного пневмогемотораксу (наявність повітря та крові в плевральній порожнині), що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, захисника, неповнолітнього потерпілого та його законного представника в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах, передбачених ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_7 обставиною, відповідно до ст.66 КК України, суд визнав щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо, на наркологічному обліку та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Таким чином, суд першої інстанції призначив покарання, яке не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі.

Разом з цим, відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого може бути покладений обов`язок направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Відповідно до ч.3 ст.91-1 КК України заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого відносно свого неповнолітнього сина, під час перебування в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо застосування обмежувальних заходів до обвинуваченого, а саме - направлення останнього для проходження програми для кривдників або пробаційної програми на підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України.

Крім того, колегія суддів враховує, що фактично судом першої інстанції було застосовано до обвинуваченого вказаний обмежувальний захід, але без посилання на норми матеріального права та не у відповідності до вимог п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, а тому вважає за необхідне змінити вирок суду у вказаній частині, задовольнивши частково апеляційну скаргу прокурора.

Крім того, з урахуванням обставин вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також того, що прокурором в апеляційній скарзі не зазначено строк, на який необхідно застосувати обмежувальний захід відповідно до ч.3 ст.91-1 КК України, колегія суддів вважає необхідним та достатнім визначити обмежувальний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми на строк 1 місяць.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 06.02.2023 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Застосувати відповідно до ст. 91-1 КК України обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, до ОСОБА_7 , поклавши на нього обов`язок відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України: направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми на строк один місяць.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді: