Справа №212/6444/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000371 від 25.04.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянки України, українки, з середньо-спеціальною освітою, не працюючої, не заміжньої, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не маючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на момент затримання фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні брали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

захисник - адвокат ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , 23.04.2022, приблизно о 10 годині 15 хвилин, перебуваючи біля будинку № 20A, що на мікрорайоні 4-й Зарічний в Покровському районі міста Кривого Рогу, де на той час був розташований тимчасово обладнаний майданчик з продажу м`ясної продукції, побачила громадянку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в той момент розглядала продукцію у вказаному вище майданчику і в якої в кармані її куртки знаходився мобільний телефон, яким ОСОБА_3 вирішила таємно заволодіти і обернути на власну користь.

3 метою реалізації раптово виниклого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, скориставшись відсутністю уваги до неї з боку потерпілої, впевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців і в тому, що її дії носять таємний характер та за нею ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно взяла з карману куртки ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J6», IME1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , тобто таємно викрала, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1002 від 26.04.2022 складає 1966,38 гривень, який сховала собі у сумку, що висіла у неї не плечі.

Після чого, ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення намагалася зникнути, але не змогла довести свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була викрита одразу після вчинення злочину та зупинена неподалік від місця вчинення злочину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказане кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність, визначену ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, вчиненого в умовах воєнного стану.

24 серпня 2023 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та на застосування до ОСОБА_3 ст. 75, 76 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в ході досудового розслідування надала прокурору заяву, відповідно до якої не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченій покарання, визначеного в угоді; та звернулась до суду із заявою, в якій просила проводити судовий розгляд справи у її відсутність.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 просила вказану угоду затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснила, що повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення, реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене покарання.

Суд, заслухавши учасників кримінального процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди; відповідно п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості; відповідно до п. 1, 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди; у відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст .468-470, 472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Окрім цього, обвинуваченій роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких їй зрозумілі, нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена не заперечувала проти затвердження угоди.

Суд вважає, що дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, вчиненого в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно ст. 66 КК України - є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також враховуючи обсяг та вартість викраденого майна, особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря-нарколога лікаря-психіатра не перебуває; раніше в силу статті 89 КК України не судима; не заміжня; неповнолітніх (малолітніх) дітей на утриманні не має; інвалідності не має; офіційно не працевлаштована; а тому за наявності вказаних обставин, суд вважає за можливе призначення узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що укладена угода про визнання винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 підлягає затвердженню.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченої ОСОБА_3 в ході досудового слідства на підставі ухвали слідчого судді від 17.08.2023 року, у вигляді тримання під вартою (а.к.п.228-229), враховуючи умови Угоди про визнання винуватості, у відповідності до ч. 1 ст. 377 КПК України, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд , -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 серпня 2023 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на засуджену ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- мобільний телефон «Samsung Galaxy J6», IME1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 (а.к.п.14) - залишити у володінні власника, потерпілоїОСОБА_6 (а.к.п.15)

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченої ОСОБА_3 в ході досудового слідства на підставі ухвали слідчого судді від 17.08.2023 року, у вигляді тримання під вартою (а.к.п.228-229), у відповідності до ч. 1 ст. 377 КПК України, - скасувати.

Звільнити ОСОБА_3 з під варти в залі судового засідання.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1