Справа № 758/3745/17 Головуючий в суді 1-ої інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3244/2023 Суддя -доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 квітня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про дострокове зняття судимості, -

В С Т А Н О В ИЛ А:

До Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_7 , засудженого вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.04.2017 року за ч. 5 ст. 191 КК України, про дострокове зняття судимості в порядку ст. 538 КПК України.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 .

Така ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на момент звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання по відбуттю покарання та початку строку погашення судимості чинним законодавством можливості дострокового зняття судимості передбачено не було, адже ОСОБА_7 був засуджений за умисний особливо тяжкий злочин.

Окрім того суд зазначив, що ОСОБА_7 звільнений по відбуттю покарання у виді позбавлення волі за вироком суду 06.04.2017 року, 07.05.2018 року знятий з обліку по закінченню додаткової міри покарання та вважається таким, що відбув покарання після набрання чинності редакцією ст.91 КК України, зміненої Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України» №1698-VII від 14 жовтня 2014 року, тому підстав для зняття судимості до закінчення строків (передбачених п. 9 ч. 1 ст. 89 КК України) немає.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва та постановити нову, якою задовольнити його клопотання та зняти судимість за вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.04.2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з здійсненням організаціно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади закінчився 06.04.2018 року, тому з цього часу відраховується строк погашення судимості по вироку суду. 07.05.2018 року його було знято з обліку Голосіївського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області. За час перебування на обліку зарекомендував себе позитивно, не порушував умови відбування покарання.

Зазначає, що на момент вчинення ним злочину, ст. 91 КК України не містила змін, внесених до неї Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України» від 14.10.2014 року, №1698-VII, які набули чинності 25.01.2015 року і результатом яких стала наявність частини другої цієї статті у нинішній її редакції, а тому вважає, що в даному конкретному випадку застосуванню підлягає ст. 4,5 КК України про зворотню дію в часі, а тому ч. 2 ст.91 КК України в даному випадку на нього не поширюється.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали провадження, та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 307 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 538 КПК України, після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Пунктом 9 статті 89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік, без конфіскації майна. Звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі у зв`язку із його повним відбуттям.

Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», ОСОБА_7 в розшуку не перебуває та є особою, яку 06.04.2017 року засуджено Подільським районним судом м.Києва, звільнено за відбуттям покарання. 07.05.2018 року знято з обліку Голосіївського РС м.Києва з питань пробації по закінченню додаткової міри покарання.

Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.5 ст.191 КК України, за вчинення якого засуджений ОСОБА_7 , є особливо тяжким.

Частиною 1 ст. 90 КК України встановлено, що строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

Статтею 91 КК України в редакції, яка діяла на момент ухвалення вироку відносно ОСОБА_7 було визначено, що зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.

Так, Законом України «Про Національне антикорупційне бюро України» №1698 від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності 25 січня 2015 року, статтю 91 після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: Зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні злочини.

В зазначеній редакції вищевказана норма чинного законодавства діяла на момент ухвалення вироку щодо ОСОБА_7 , на момент його звільнення та на початку відліку строку погашення судимості.

Таким чином, на момент звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання по відбуттю покарання та початку строку погашення судимості чинним законодавством можливості дострокового зняття судимості передбачено не було, адже ОСОБА_7 був засуджений за умисний особливо тяжкий злочин.

Крім того, колегія суддів зауважує, що пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 26.12.2003 «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості», дострокове зняття судимості відповідно до ст. 91 чи ч. 3 ст. 108 КК з повнолітньої особи, яка відбула покарання у виді обмеження або позбавлення волі, можливе тільки після закінчення не менше ніж половини строку погашення судимості, передбаченого ст. 89 КК і лише за умови, що судом буде встановлено, що ця особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення. При цьому зняття судимості є правом, а не обов`язком суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність достатніх підстав для дострокового зняття судимості з ОСОБА_7 є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , за яких він наполягає на наявності підстав для дострокового зняття судимості, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки як уже зазначалося вище, зняття судимості є правом, а не обов`язком суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що переконливих доводів для спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено, а тому її слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 07 квітня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про дострокове зняття судимості - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: