Провадження № 1-кп/643/277/23
Справа № 643/1497/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000028 від 04.01.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, який перебуває в цивільному шлюбі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_3 , вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за наступних обставин .

Так, 04.01.2022 інспектор роти 5 батальйону 1 УПП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_5 та інспектор роти 5 батальйону 1 УПП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 в складі екіпажу 5005, приступили до виконання своїх функціональних обов`язків з охорони громадського порядку на території Московського району м. Харкова.

04.01.2022 приблизно о 10 годині 30 хвилини на службовий планшет вказаних співробітників поліції від оператора «102» надійшло повідомлення громадянки ОСОБА_7 про конфлікт громадян, який відбувається за адресою: АДРЕСА_2 .

Після прибуття за вищевказаною адресою, виконуючи свої обов`язки, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зайшли до під`їзду вищевказаного будинку та піднялись до квартири АДРЕСА_3 , де, в приміщенні тамбуру на них вже очікувала заявниця ОСОБА_7 та раніше незнайомі ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , між якими виник конфлікт на побутовому ґрунті, під час якого ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , виказуючи своє невдоволення фактом прибуття викликаних працівників поліції, розуміючи, що вказані особи є працівниками правоохоронного органу та виконують свої службові обов`язки, безпричинно почали виражатись на їх адресу нецензурною лайкою, на прохання припинити свою неналежну поведінку, не реагували. Під час розмови громадянин ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що інспектор ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу та виконує свої службові обов`язки, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», вдягнений у формений одяг працівника поліції та має при собі спеціальні засоби захисту, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу при виконанні службових обов`язків, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи ігнорувати зауваження працівників поліції, намагаючись протиставити себе представникам правоохоронного органу, показати свою перевагу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, на ґрунті раптово виниклої неприязні до вказаного працівника поліції у зв`язку з виконанням ним покладених на нього службових обов`язків, наніс 4 удари кулаками правої та лівої рук по обличчю ОСОБА_5 , чим спричинив останньому, згідно висновку експерта 09/13-с/2022 від 05.01.2022 року, синці та садна на голові, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п.2.3.2 «б», п.2.3.5. Наказу МОЗ України від 17.01.1995 № 6 Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Далі, ОСОБА_5 , діючи у відповідності до обстановки та, дотримуючись вимог законодавства, у відповідності ст.ст. 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», для особистого захисту та з метою припинення його протиправних дій та попередженню можливих негативних наслідків для оточуючих та самого ОСОБА_3 , застосував по відношенню до

ОСОБА_3 фізичну силу, припинивши таким чином протиправні дії ОСОБА_3 .

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається

ОСОБА_3 передбачена частиною другою статті 345 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 - повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце, спосіб та всі обставини вчинення злочину встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно, пояснив, що 04.01.2022, перебуваючи в алкогольному сп`янінні з сусідкою відбувся конфлікт на побутовому ґрунті за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 викликала поліцію. У цивільної дружини обвинуваченого, ОСОБА_8 , був конфлікт з поліцейським ОСОБА_6 , після чого обвинувачений наніс декілька ударів потерпілому ОСОБА_5 . Додав, що щиро кається та жалкує з приводу вчиненого. Просив вибачення у потерпілого.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю розуміє весь обсяг пред`явленого обвинувачення, в повному обсязі та беззастережно визнає свою провину у скоєнні зазначеного злочину, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх, а також допитувати інших осіб, немає ніякої необхідності.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , пояснив, що 04.01.2022 приблизно о 10 годині 30 хвилини на службовий планшет від оператора «102» надійшло повідомлення громадянки ОСОБА_7 про конфлікт громадян, який відбувається за адресою: АДРЕСА_2 . Після прибуття за вищевказаною адресою, виконуючи свої обов`язки, потерпілий і ОСОБА_6 зайшли до під`їзду вищевказаного будинку та піднялись до квартири АДРЕСА_3 , відчинивши двері ОСОБА_8 одразу почала висловлюватися нецензурною лайкою в бік поліцейських, вела себе агресивно. Після чого з квартири вийшов ОСОБА_3 , в стані алкогольного сп`яніння, поводився агресивно, погрожував фізичною розправою поліцейським. Обвинувачений виказуючи своє невдоволення фактом прибуття викликаних працівників поліції, розуміючи, що вказані особи є працівниками правоохоронного органу та виконують свої службові обов`язки, безпричинно почав виражатись на їх адресу нецензурною лайкою, на прохання припинити свою неналежну поведінку, не реагували. Після чого обвинувачений наніс 4 удари кулаками правої та лівої рук по обличчю потерпілого, ОСОБА_5 .

З`ясувавши думку прокурора, потерпілого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши додатково обвинуваченому сутність висунутого обвинувачення, правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням ОСОБА_3 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Злочин вчинений обвинуваченим є суспільно небезпечним, оскільки посягає на суспільні відносини, що забезпечують нормальну законну діяльність правоохоронних органів та особисту недоторканість і здоров`я їх представників.

Основним безпосереднім об`єктом злочину є нормальна діяльність правоохоронних органів, їх авторитет.

Потерпілими від цього злочину є працівник правоохоронного органу.

До працівників правоохоронних органів слід відносити працівників органів: прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, митної служби, охорони державного кордону, державної податкової служби, виконання покарань, державної контрольно-ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, АК, розвідувальних органів України, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку України та інших органів, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Об`єктивна сторона злочину виражена у заподіянні легких тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, поєднаним зі спеціальним мотивом, а саме у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків.

Під виконанням службового обов`язку слід розуміти діяльність працівника, що входить в коло його повноважень.

ОСОБА_3 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь та передбачав їх суспільно небезпечні наслідки. Наявність усвідомлення винним суспільної небезпеки свого діяння є очевидною, про що свідчать фактичні обставини справи.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.66 КК України , суд визнає щире каяття.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_3 , відверто визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки. Попросив вибачення у потерпілого, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого ним злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести покарання.

Обставиною, яка обтяжує покаранняОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває; у лікаря нарколога на обліку не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше до кримінальної відповідальності на території України не притягувався, відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано, підлягає покаранню за вчинення нетяжкого злочину, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене у своїй сукупності, беручи до уваги наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, перебування у нього на утриманні малолітньої дитини, посткримінальну законослухняну поведінку, а також позицію потерпілого та прокурора щодо необхідності призначення покарання з іспитовим строком, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 не є особою суспільно небезпечною, яка підлягає ізоляції від суспільства, а тому виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання його злочинній діяльності можливо й без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за ч. 2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі, в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, із застосуванням до покарання, що призначається, положень передбачених ст.ст.75, 76 КК України.

Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Наведене у своїй сукупності дає підстави дійти висновку про недоцільність реального відбування покарання ОСОБА_3 , на думку суду, прийняття іншого рішення без застосування вимог ст.ст. 75,76 КК України призведе до порушення засад виваженості та становитиме надмірний тягар для обвинуваченого.

Мотиви ухвалення інших рішень

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Витрати пов`язані із проведенням експертиз відсутні.

Цивільний позов відсутній.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 345 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Речові докази:

консультативний висновок лікаря-спеціаліста № 10/17976 від 04.01.2022 року ОСОБА_11 ; флеш-накопичувач на 8 GB TM "Verico cordial", з відеозаписами з нагрудної бодікамери "DSJX300138_ZMO138", "DSJX300173_ZM0173" зберігати в матеріалах кримінального провадження;

2 змиви речовини бурого кольору знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1