22.06.2023 Справа № 642/3231/23
Провадження № 1-кс/642/1858/23
УХВАЛАІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді за участю секретаря судового засідання: прокурора підозрюваного захисників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 12.03.2022 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогівка Поліського району Київської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом Національної академії Національної гвардії України, який має вищу освіту, на час вчинення злочину обіймав посаду інструктора з водіння навчального взводу з підготовки водіїв автомобільної роти батальйону забезпечення навчального процесу у військовому званні: «головний сержант», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , 2009 року народження, раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2023 року до Ленінського районного суду м.Харкова надійшло клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 12.03.2022 року у відношенні ОСОБА_4 ,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000077 від 12.03.2022 року у відношенні ОСОБА_4 ,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, у військовому званні «головний сержант», перебуваючи на посаді інструктора з водіння навчального взводу з підготовки водіїв автомобільної роти батальйону забезпечення навчального процесу Національної академії Національної гвардії України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання виконувати обов?язки військової служби та незаконно, тимчасово ухилитися від неї, маючи об?єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби 3бройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 24 лютого 2022 року не з?явився вчасно в пункт постійної дислокації Національної академії Національної гвардії України, розташований за адресою: м.Харків, майдан Захисників України, 3 та до 31.01.2023 проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби та без поважних причин.

21.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного злочину підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності та взаємозв?язку, а саме: рапортом прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об?єднаних сил ОСОБА_9 ?єва від 12.03.2022,

заявою-повідомленням Національної академії Національної гвардії України про вчинення кримінального правопорушення головним сержантом ОСОБА_4 від 25.02.2022, висновком службового розслідування за фактом нез`явлення вчасно на службу головного сержанта ОСОБА_4 від 01.04.2022, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили факт та обставини ?вчинення ??головним сержантом ОСОБА_4 нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного стану, матеріалами, які характеризують особу ОСОБА_4 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також слідчий вказує, що метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися обвинуваченим від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність ризиків, необґрунтованість підозри, просили суд обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт або особисте зобов`язання, так як ОСОБА_4 наразі перебуває у військовій частині, виконує обов`язки, не ухиляється від викликів до слідчого чи суду, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, 2009 року народження.

Суд, заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000077 від 12.03.2022 року у відношенні ОСОБА_4 ,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

21.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав. Його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України підтверджується також зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме: рапортом прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об?єднаних сил ОСОБА_9 ?єва від 12.03.2022, заявою-повідомленням Національної академії Національної гвардії України про вчинення кримінального правопорушення головним сержантом ОСОБА_4 від 25.02.2022, висновком службового розслідування за фактом нез`явлення вчасно на службу головного сержанта ОСОБА_4 від 01.04.2022, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили факт та обставини ?вчинення ??головним сержантом ОСОБА_4 нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного стану, матеріалами, які характеризують особу ОСОБА_4 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Клопотання про обрання запобіжного заходу відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, вчинене в умовах воєнного стану, судом враховані дані щодо особи підозрюваного, який проживає на території Харківської області, у зв`язку із чим підозрюваний може змінити своє місце проживання, не повідомляючи про це орган досудового розслідування, крім ОСОБА_4 є військовослужбовцем та несе службу в районі, де тривають бойові дії, місцезнаходження військової частини, в якій він несе військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації, у зв`язку з чим може спробувати переховуватися від органу досудового розслідування, тому що суворість покарання за вчинений злочин, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура його виконання покарання, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків шляхом їх умовлянь, оскільки, вони є військовослужбовцями Національної гвардії України та разом проходили військову службу в одній і тій же військовій частині разом з підозрюваним, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.3 ч. 1 ст.177 КПК України.До того ж, показання свідків, надані на досудовому слідстві не мають для суду наперед встановленої сили, натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні.

Крім того, ОСОБА_4 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі і на тимчасово окупованій території України, тим самим вчинити інший злочин - дезертирство за ст. 408 КК України, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строку від п`яти до дванадцяти років, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність останнього до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Тому, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, даних про його особу, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Судом перевірялась можливість обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризикам. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, їх ступінь, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким кримінальним правопорушенням, вчинене в умовах війни, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується особа; суд приходить до висновку про необхідність обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що згідно з ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Таким чином, клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання сторони захисту про обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, необхідно відмовити.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, частиною 4 статті 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Тобто визначення розміру застави особі, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, є правом слідчого судді (крім випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором).

За змістом частини 4 статті 182 КПК України розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави.

Такими обставинами є всі обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого, інші дані про його особу, ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями те, що розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, не буде завідомо непомірним для нього.

Це означає, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням усіх обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного вважає за можливе визначити підозрюваному розмір застави.

З урахуванням сімейного та майнового становища підозрюваного, зокрема того факту, що ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_13 , 2009 року народження, одружений, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, рівень його матеріального забезпечення як військовослужбовця, а також з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, яке вчинено в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 107 360 грн. (2684 грн. х 40).

Слідчий суддя вважає, що така застава не є непомірною для підозрюваного з огляду на те, що він як військовослужбовець отримував підвищене грошове забезпечення.

Водночас застава в такому розмірі буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити бажання ухилитися чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню, тобто зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь-який момент до 20 серпня 2023 року включно, слідчий суддя також вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, визначені у частині 5 статті 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він перебуває, зокрема, у зв`язку з несенням військової служби, без дозволу командира військової частини, повідомляти слідчого, прокурора про зміну місця свого перебування (несення військової служби), здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утримуватися від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 12.03.2022 року у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (№27) строком на 60 (шістдесят) днів в межах строків досудового розслідування, тобто до 20 серпня 2023 року, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 22 червня 2023 року.

Встановити строк дії ухвали до 20 серпня 2023 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області в будь-який момент протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця несення військової служби без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати прокурора негайно повідомити близького родича, члена сім`ї ОСОБА_4 або іншу особу за вибором підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено «22» червня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_14