справа № 642/388/23
провадження № 1-кп/642/75/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001178 від 08.11.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зміїв, Зміївського району, Харківської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1). 07.07.2011 Зміївським районним судом Харківської області, за ч. 1 ст. 296 КК України, до покарання у вигляді штрафу у розмірі 8.500 грн.;

2). 15.03.2013 Зміївським районним судом Харківської області, за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. 07.10.2013 звільнений умовно достроково;

3). 23.04.2014 Зміївським районним судом Харківської області, за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. Згідно ст. 6 Закону України про амністію від 10.07.2014 частина покарання скорочена до 2 років, 1 місяця 26 днів. Звільнений 22.01.2016 у зв`язку з відбуттям покарання.

4). 29.12.2016 Зміївським районним судом Харківської області, за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, об`єднано з КП № 1137 до позбавлення волі строком на 3 роки. Згідно ст. 75 КК України від 2001 року звільнений від відбування строку покарання, з випробувальним терміном на 2 роки;

5). 30.11.2020 року Зміївським районним судом Харківської області, за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ч. 1, 2, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, звільнений 27.04.2022 року з Державної установи «Темнівська виправна колонія № 100» на підставі відбуття строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану, починаючи з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, строк дії якого продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 17.05.2022 (остання редакція від 23.08.2022), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (остання редакція від 29.09.2022)», вчинив злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 08.11.2022, близько 09 год. 00 хв., точний час досудовим слідством не встановлено, знаходився за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська, біля буд. 12 разом з малознайомим йому потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якого помітив мобільний телефон торгової марки «Теспо-Роуа 3» та запропонував останньому закласти його до ломбарду, та отримати грошові кошти на їжу та сплату боргу, на що потерпілий ОСОБА_6 категорично відмовився. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та вихопив з рук останнього його мобільний телефон ТМ «Теспо-Роуа 3», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 658М від 19.12.2022 - 7699 гривень 50 копійок, після чого почав тікати. Однак, у цей час потерпілий ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_4 , який у свою чергу повернувся до останнього, наніс йому один удар своєю лівою рукою в праве око, чим спричинив йому синець у зоні обличчя, який утворився за механізмом удару. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 схопив обома руками за волосся потерпілого ОСОБА_6 та повалив його на землю, після чого почав наносити удари ногами в зону грудної клітини та верхню частину ніг. Потім ОСОБА_4 , побачивши, що потерпілий підвівся, та все ще може наздогнати його, знову наніс удар в зону обличчя, після якого ОСОБА_6 впав на асфальтоване покриття, чим спричинив собі садна та забійні рани, за механізмом тертя-ковзання.

Таким чином, у результаті застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, з боку ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-1278/2022 від 09.11.2022 року, було спричинено легкі тілесні ушкодження з незначними скороминущими наслідками тривалість яких складає 6 діб.

Після цього, ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 7699 гривень 50 копійок згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 658 М від 19.12.2022.

Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення- злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраданні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно у умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України визнав повністю та надав показання аналогічні фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті. З найменуванням та вартістю викраденого майна погоджується, Викраденим товаром розпорядився на власний розсуд. Крадіжку вчинив тому, що у нього не було коштів на існування.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання з`явився, надав показання аналогічні фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та пояснив, що матеріальна шкода йому відшкодована і претензій до обвинуваченого він не має.

З урахуванням думки учасників судового провадження суд постановив проводити розгляд справи у відсутності належним чином повідомленого представника потерпілого, зважаючи що у його відсутність можливо встановити усі обставини, що підлягають встановленню у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд визнає доказаними фактичні обставини справи щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінальних правопорушень, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викраданні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно у умовах воєнного стану.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд при призначенні покарання визначає тяжкість кримінальних правопорушень, враховуючи їх характер, обставини вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, поведінку особи до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності. Судом враховується, що ОСОБА_4 вчинив грабіж, від вчинення якого настали наслідки у виді завдання матеріальної шкоди потерпілому.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини та щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обтяжуючих обставин відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалюється обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, неодружений, утриманців не має, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше неодноразово був засуджений за кримінальні правопорушення проти власності.

Відповідно довідки Харківської міської медичної частини № 27 філії ЦСЗ ДКВС України у Харківської та Луганської областях, страждає тяжкими захворюваннями у вигляді ВІЧ інфекції, гепатиту С, стаціонарного лікування, в тому числі за межами установи не потребує.

Останній раз ОСОБА_4 відбував покарання у виді 2 років позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень. Звільнився з місць позбавлення волі 27.04.2022.

На думку суду, це свідчить про свідоме нехтування обвинуваченим правилами, встановленими в суспільстві в частині охорони права власності та про його стійку антисоціальну спрямованість та вперте небажання стати на шлях виправлення.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, його відношення до вчиненого, приходить до висновку що ОСОБА_4 представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто необхідним і достатнім для можливого виправлення ОСОБА_4 буде призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого та обставин, які пом`якшують покарання.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, або за правилами передбаченими у частині першій цієї статті.

В судових дебатах прокурор просив залишити без змін обраний стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються, серед іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, та враховуючи наявність встановлених при обранні запобіжного заходу ризиків, раніше застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 658 М від 19.12.2022 в сумі 566 грн. 31 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. ст.7,349,368,370,373,374,394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання, а саме з 08.11.2022.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 658 М від 19.12.2022 в сумі 566 грн. 31 коп. (п`ятсот шістдесят шість грн. 32 коп.).

Речові докази по справі - закупочний акт від 08.11.2022 залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження, фрагмент волосся який вилучено 08.11.2022 за адресою м. Харків, вул. Слов`янська, біля будинку 12 - знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_1