Справа № 202/7058/23
Провадження № 1-кп/202/691/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань м. Дніпра, дистанційно в режимі відеоконференції, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120 від 28.11.2023 року, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Красний Лиман Донецької області, громадянки України, українки, не заміжньої, не працевлаштованої, яка має середню освіту, раніше не судима, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду надійшло клопотання прокурора Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що 29.03.2012 приблизно о 03 годині 00 хвилин (більш точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка хворіла на епілепсію, страждала частими епілептичними нападами, у зв`язку з чим перебувала на диспансерному обліку у Краснолиманській центральній районній лікарні, знаходилися у кімнаті літньої кухні, в якій вони спали, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей же день та час, знаходячись в кімнаті літньої кухні вищевказаного домоволодіння, у малолітньої ОСОБА_7 трапився епілептичний напад, який супроводжувався судомами, внаслідок чого дівчинка впала на підлогу з дивану, на якому спала, після чого ОСОБА_5 прокинулася та, зрозумівши, що донька потребує допомоги, не вмикаючи світла, відразу підбігла до неї.

Так, у темряві ОСОБА_5 , намагаючись допомогти малолітній ОСОБА_7 , щоб остання не нашкодила собі під час епілептичного нападу, а саме не прикусила зубами язика, засунула пальці своєї лівої руки у ротову порожнину доньки. В цей момент малолітня ОСОБА_7 рефлекторно стиснула зуби з великою силою, чим прикусила пальці ОСОБА_5 , у зв`язку з чим ОСОБА_5 вирішила зафіксувати щелепу доньки за допомогою клейкої стрічки (скотчу), щоб остання під час приступу не нашкодила собі.

З цією метою ОСОБА_5 , в цей же день та час, перебуваючи в кімнаті літньої кухні вищевказаного домоволодіння, не маючи прямого умислу, направленого на позбавлення життя ОСОБА_7 , проявляючи злочинну необережність у формі злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, діючи у темряві, взяла з підвіконня, розташованого поруч з диваном, клейку стрічку (скотч), яку п`ятьома витками, в напрямку часової стрілки, обмотала навколо шиї та затилку дівчинки, вважаючи при цьому, що обмотує скотч по лінії щелепи та затилку. Внасідок власної злочинної недбалості ОСОБА_5 перекрила доступ повітря до легень потерпілої, в результаті здавлювання органів шиї петлею.

Смерть потерпілої ОСОБА_7 настала на місці вчинення кримінального правопорушення внаслідок механічної асфіксії від здавлювання органів шиї петлею під час удушення.

Після цього, в цей же день приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , злякавшись за вчинене нею необережне заподіяння смерті своєї доньки, закопала тіло потерпілої ОСОБА_7 в підвальному приміщенні свого домоволодіння за вищевказаною адресою. Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вбивстві, вчиненому через необережність, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Факт вчинення ОСОБА_5 кримінального кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, підтверджується наступними доказами:

-Протоколом огляду місця події від 31.08.2012;

-Протоколом додаткового огляду трупу малолітньої ОСОБА_7 01.09.2012;

-Висновком судово-медичної експертизи №108 від 19.09.2012;

-Висновком судово-медичної експертизи №282 від 02.09.2012;

-Висновком судово-медичної експертизи №283 від 02.09.2012;

-Висновком комісійної судово-медичної експертизи №579 від 24.09.2012;

-Висновком комісійної судово-медичної експертизи №68 до №579/12 від 24.09.2012;

-Висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи №9-мк від 13.04.2013;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.09.2012;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.02.2023;

-Повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 22.02.2023;

-Протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 від 22.02.2023;

-Протоколом слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_5 від 03.03.2023;

-Повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 від 10.03.2023;

-Висновком судово-психіатричної експертизи №183 від 28.03.2023.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, згідно ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким, а тому, беручи до уваги, що з дня вчинення ОСОБА_5 даного злочину минуло більше п`яти років, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився. На підставі вищевикладеного, прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням в якому просить звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 119 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор підтримала вказане клопотання, просила його задовольнити, посилаючись на те, що в матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000120 від 27.11.2012, є достатні докази вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, а також встановлені підстави для звільнення останньої від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Захисник ОСОБА_6 та підозрювана ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити, а також обвинувачена надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження за вказаних обставин.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрювану та потерпілого, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів на які посилаються учасники кримінального провадження, як на докази та обґрунтування поданого до суду клопотання, суд приходить до наступного висновку

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до численної практики Верховного Суду, останній неодноразово роз`яснював у своїх рішеннях, що ст. 49 КК України визначає матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-правових процедур. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе із одночасним застосуванням норм кримінального процесуального закону (постанова від 09.02.2021 у справі №753/5553/18, постанова від 31.05.2018 у справі № 520/6591/15-к, постанова від 11.11.2020 у справі № 455/229/17, постанова від 13.11.2018 у справі № 219/11564/16-к, постанова від 20.03.2018 № 463/5277/16-к).

Згідно клопотання прокурора, ОСОБА_5 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 України, подія вчинення якого мала місце 29.03.2012 року.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 119 КК України, яке інкриміновано ОСОБА_5 є нетяжким злочином.

Згідно ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З огляду на викладене, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 закінчився п`ятирічний строк давності, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Судом не встановлено обставин для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Положення ст. 49 КК України передбачають, що звільнити від кримінальної відповідальності можливо лише особу у разі вчинення нею кримінального правопорушення.

Водночас, як зазначено у ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

З огляду на викладене, така умова для звільнення особи від кримінальної відповідальності, як вчинення особою кримінального правопорушення, передбачена ст. 49 КК України, обмежується лише фактом притягнення особи до кримінальної відповідальності та її згодою на звільнення від кримінальної відповідальності з цих підстав. Більш широке тлумачення зазначеної норми, зокрема, доведення факту вчинення кримінального правопорушення вочевидь буде становити порушення презумпції невинуватості.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2020 у справі №730/67/16-к зауважив, що невизнання підозрюваним (обвинуваченим) вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності та за умови роз`яснення суті підозри (обвинувачення), підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови у задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Відтак, при закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи судом не вирішується.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Крім того, суд підкреслює, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Аналогічна позиція викладена у Постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30.11.2022 року, за № 734/3220/17.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення підозрюваної ОСОБА_5 з огляду на те, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого вона підозрюється відносяться до категорії нетяжких кримінальних правопорушень, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінніст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підлягає задоволенню в зв`язку з чим ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно неї закриттю.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати відсутні. Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 314, 371, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 119 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120 від 28.11.2023 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України - закрити.

Речові докази:

пластиковий контейнер зеленого кольору опечатаний, картонну упаковку з-під чаю Riston в якій мається вата, в якій загорнуто 3 стеклопрепарата скріплених гумою жовтого кольору, килим червоного кольору, вміст опалюваної печі, дві лопати, кувалду, зразки грунту ями, метелеву сокиру, які передано на зберігання до камери схову речових доказів Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області знищити;

-сторінку №7 з паспорту гр. України серії НОМЕР_1 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру ОСОБА_10 , амбулаторну карту на ім`я ОСОБА_7 (ЦРБ м. Лиман), історію розвитку дитину на ім`я ОСОБА_7 (ЦБР м. Лиман), індивідуальну картку амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_7 , які передано на зберігання до камери схову речових доказів Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційних скарг, якщо їх не було подано.

Головуючий суддя ОСОБА_1