Справа № 740/4306/23
Провадження № 1-кп/740/339/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_4 ,

- потерпілий ОСОБА_5 ,

- обвинувачений ОСОБА_6 ,

- захисник ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000483 від 17.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Ніжині Чернігівської обл., є громадянином України, має повну загальну середню освіту, одружений, працює водієм, раніше не судимий у силу ст. 89 КК України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

установив:

17.04.2023 близько 02 години ОСОБА_6 , знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_5 множинні удари у кількості не менше дев`яти, з використанням палиці, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді: важкої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому лівої лобної, тім`яної та потиличної кісток, внутрішньомозкові гематоми (субдуральну та субарахноїдальну), травматичний шок 2-3 ступеня, правобічний гемосинусит, набрак головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, перелому дев`ятого ребра зліва, перелом основи поперекової фаланги четвертого пальця лівої кисті, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, а також забої та садна кистей рук, лівого стегна, передньої поверхні колінних суглобів забій поперекової ділянки, у вигляді чисельних саден та гематом, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Указаними діями ОСОБА_6 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, не оспорював обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Показав, що 17.04.2023 уночі йому зателефонувала дружина і сказала, що до неї чіпляються, щоб він прийшов розібратися. Йому під руки потрапила палиця, він не розрахував сили та наніс удари потерпілому, приблизно 5-8 ударів, точно не пам`ятає, було темно; бив по різних частинах тулуба, по голові, не прицільно, від чого останній упав, потім піднявся і вони розійшлися. Шкодував про вчинене, просив вибачення у потерпілого та його сім`ї, розкаявся у скоєному. Зазначив, що відшкодував 50 000,00 грн потерпілому і зобов`язався сплатити йому ще 50 000,00 грн. Просив обрати міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі, оскільки його повнолітня дочка навчається, йому потрібно працювати, щоб сплачувати за навчання, а також потерпілому за лікування до його повного одужання.

Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву, в якій підтвердив отримання від обвинуваченого 50 000,00 грн, а також підтвердив, що ОСОБА_6 попросив у нього вибачення, вони примирилися. Просив застосувати мінімальну міру покарання за ч. 1 ст. 121 КК України та застосувати ст. 75 КК України, встановивши ОСОБА_6 іспитовий строк.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що 17.04.2023 уночі по АДРЕСА_2 у нього із ОСОБА_6 стався конфлікт, під час якого останній наніс йому удари палицею, приблизно 7-10 ударів, бив по голові, тулубу. Він отримав від ОСОБА_6 50 000,00 грн і вони домовилися, що останній сплатить йому ще стільки ж. ОСОБА_6 вибачився перед ним, вони знайшли взаєморозуміння та примирилися. Просив призначити міру покарання в мінімальному розмірі з іспитовим строком.

Ураховуючи те, що учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів у справі стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Оцінивши встановлені у справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , не встановлено.

Також при призначенні покарання суд ураховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений, має повнолітню дочку, яка навчається, працевлаштований, раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд ураховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого кримінального правопорушення та його поведінку після його вчинення, а саме те, що він неодноразово вибачався перед потерпілим та сплатив йому грошові кошти на відшкодування завданої шкоди, обіцяв ще сплатити потерплому грошові кошти на лікування і до його повного одужання.

За сукупністю вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України в межах, установлених у санкції вказаної частини статті КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Призначення покарання є дискрецією суду та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій передбачений законом спосіб.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зважаючи на позицію прокурора та потерпілого про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд вважає, що таке звільнення від відбування покарання можливо застосувати до обвинуваченого.

Наведені вище обставини у сукупності надають підстави для застосування ст. 75 КК України, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, установивши йому іспитовий строк з покладенням обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, оскільки виправлення останнього можливе без реального відбування покарання та ізоляції від суспільства.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, то обраний стосовно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою слід скасувати та звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Процесуальні витрати в справі не понесені.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 - скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно.

Речові докази: мобільний телефон IPhone 7 imei НОМЕР_1 із сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_2 , упакований до спецпакета SUD2063280, - повернути ОСОБА_6 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1