Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3706/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

власника майна: ОСОБА_6

представника

власника майна: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2023 року, якою відмовлено у клопотанні прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000555 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді від 26 квітня 2023 року відмовлено у клопотанні прокурора про накладення арешту на ноутбук мари «асег»; мобільний телефон «і Phone» моделі А 1778 у корпусі чорного кольору; мобільний телефон марки «iPhone» моделі А І 688 у корпусі сірого кольору; флеш-накопичувач «МусіеШ»; флеш-накопичувач накопичувач «Transcend»; макбук Pro моделі А2337 у корпусі рожевого кольору: макбук Pro моделі А2338 у корпусі сірого кольору: мобільний телефон марки «iPhone 11» у корпусі червоного кольору; мобільний телефон марки «iPhone 12» у корпусі чорного кольору IMP.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що у клопотанні прокурор вказує лише на ймовірну причетність ОСОБА_9 до вчиненого кримінального правопорушення, однак, доказів того, що йому оголошено підозру надано не було.

Крім того, слідчий суддя вказав на те, що не надано доказів, що вилучене майно належить ОСОБА_10 , а також стороною обвинувачення не надано доказів, що вилучені речі були предметом вчинення злочину або зберегли на собі сліди його вчинення.

В апеляційній скарзі прокурор стверджує, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, прийнятою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги всіх обставин вчинення кримінального правопорушення та наявності правових підстав для арешту майна.

Зауважує, що суд не взяв до уваги, що ОСОБА_9 може бути причетний до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України. На даний час проводяться слідчі дії спрямовані на перевірку причетності, зокрема ОСОБА_9 до вчинення даного правопорушення. З цією метою було проведено обшук у ОСОБА_9 та відповідно виникла необхідність у дослідженні об`єктів вилучених під час обшуку, з метою відшукання відеозаписів та фотографій, на яких зафіксовано події.

Вказує, що поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_9 та ОСОБА_6 проживають разом, ведуть спільний побут, а тому ОСОБА_9 мав вільний доступ до вилучених речей, хоча і не є їх фактичним власником.

На його переконання, слідчий суддя достовірно не встановив які саме речі належать ОСОБА_6 , а які ОСОБА_9 та якими останній користується постійно. В судовому засіданні захисником лише надано суду документи на підтвердження факту купівлі ряду об`єктів, вилучених під час обушку. Однак, судом залишено поза увагою те, що сам факт купівлі речей однією особою, не свідчить на користь того, що ці речі не можуть перебувати у користуванні іншої особи.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення власника майна та його представника, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 173 КПК України повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів допускається за умови доведення слідчим, прокурором існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна якщо особа, яка його подала не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при прийнятті рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000555 дотримався вказаних вимог закону.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що безпідставним та недоведеним залишилось посилання прокурора на те, що вилучена під час обшуку техніка відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи вказане майно належить ОСОБА_6 , яка є фізичною особою підприємцем та використовує вказану техніку у своїй роботі, надаючи послуги у сфері інформаційних технологій, що підтверджено договором № 855/2021 від 09.12.2021 р.

В суді першої інстанції ОСОБА_6 надала документи на підтвердження факту купівлі вказаної техніки в 2021-2022 роках, отже після події злочину, який був вчинений згідно до клопотання 16.09.2015 р.(а.с.25,26).

Власник (володілець) майна перешкод в отриманні інформації, яка міститься на вилучених носіях не чинила, орган досудового розслідування мав можливість оглянути вказану техніку з участю фахівця та зробити копії файлів, які мають значення для кримінального провадження, в разі їх виявлення.

Доводи прокурора про необхідність проведення комп`ютерної експертизи в кримінальному провадженні та дослідження вказаного майна, в клопотанні та апеляційній скарзі не обґрунтовані.

Крім того, апеляційний суд враховує вимоги ч.2 ст. 168 КПК України, згідно з якою тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

При цьому, ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 23.03.2023 р. надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення відеозаписів вчинення кримінального правопорушення, які можуть зберігатися на мобільних телефонах, ноутбуках, магнітних носіях, комп`ютерних системних блоках та флеш-накопичувачах (а.с 6,7).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність підстав для накладення арешту на майно, оскільки прокурором, на час розгляду даного клопотання, не доведено належними та допустимими доказами, що вказане майно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98, 170 КПК України та виправдовує такий ступінь втручання у права та свободи ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 26 квітня 2023 року, якою відмовлено у клопотанні прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000555 без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: