Справа № 463/8248/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/283/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_6

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, і призначено йому покарання у виді двох місяців арешту.

Строк покарання ухвалено рахувати з часу звернення вироку до виконання.

За вироком суду, ОСОБА_7 згідно з судового наказу Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області від 29 жовтня 2020 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, однак ОСОБА_7 , достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання неповнолітніх дітей, які покладені на нього, як батька, Конституцією України (ч.2 ст.51) та статтею 180 Сімейного кодексу України, ігноруючи вимоги державного виконавця щодо необхідності виконання аліментних зобов`язань, діючи умисно, з жовтня 2020 року по серпень 2022 року, знаходячись у м.Львові, злісно ухилявся від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дітей (аліментів). Так, будучи фізично здоровим, ОСОБА_7 без поважних причин офіційно не працював, заходів щодо свого працевлаштування на постійну чи тимчасову роботу не вживав, з приводу постановки на облік до місцевого центру зайнятості не звертався. Протягом тривалого часу, працюючи у фізичних осіб - підприємців, приватних осіб та маючи тимчасовий заробіток, ОСОБА_7 з метою ухилення від сплати аліментів не повідомляв у державну виконавчу службу дані про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, аліменти на дітей добровільно не виплачував та будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надавав, не приймав участі у їх вихованні, чим посягав на належний рівень життя і нормальний розвиток дітей. Таким чином, ОСОБА_7 в період часу з жовтня 2020 року по серпень 2022 рік, тобто в сукупності 23 місяці, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей, встановлених рішенням Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області від 29.10.2020, чим допустив заборгованість в сумі 113 642 (сто тринадцять тисяч шістсот сорок дві) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки.

Не погоджуючись з вироком суду адвокат ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.164 КК України у виді 80 годин громадських робіт.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими та безпідставними щодо призначеного покарання, що є явно не справедливим та не відповідає особі обвинуваченого.

Звертає увагу на те, що з часу проведення досудового розслідування та до ухвалення оскаржуваного вироку ОСОБА_7 зрозумів характер свого діяння та доклав зусиль до пошуку роботи та здійснює заходи щодо погашення заборгованості та забезпечення своїх дітей.

Потерпіла ОСОБА_9 будучи повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений та захисник підтримали подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційну скаргу сторони захисту, з огляду на безпідставність такої, просив залишити без змін оскаржуваний вирок.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 164 КК України у відповідності до ст.ст. 381, 382 КПК України розглянуто у спрощеному провадженні.

Вирок суду стороною захисту оскаржується в частині призначеного покарання.

Оцінюючи доводи захисника про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, обставини вчинення кримінального проступку, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Врахувавши наведені обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про доцільність призначити ОСОБА_7 покарання у межах санкції частини статті за інкримінований кримінальне правопорушення у виді арешту.

Колегія суддів вважає, що при обранні ОСОБА_7 покарання у виді 2 місяців арешту судом першої інстанції не в повній мірі були дотримані вимоги ст.ст. 65, 66, 67 КК України і таке покарання не відповідає тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями наданими в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 звернуто увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

У суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. Пояснив, що не заперечує свого обов`язку забезпечувати своїх дітей і в подальшому зобов`язується здійснювати заходи щодо погашення заборгованості. Також надав в судовому засіданні квитанції про сплату аліментів, з яких слідує, що 02.08.2022 останній сплатив 3000 грн, 30.01.2023 3000 грн. та 01.05.2023 4000 грн.

З огляду на вищезазначені обставини справи, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 слід пом`якшити призначене йому вироком суду покарання у вигляді громадських робіт строком на 80 годин.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні з пом`якшенням призначеного судом покарання.

Керуючись ст.ст. 376, 404,405,407,409,419 КПК України, апеляційний суд, -

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , задоволити.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 22 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: