Дата документу 17.04.2023
Справа № 334/2829/23
Провадження № 1-кс/334/1035/23
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

17 квітня 2023 року м. Запоріжжя

слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 20.08.1991 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 140 ч. 2, 17-140, ч. 2, 42, 43 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільнений 01.10.1994 з Жовтоводської виправної колонії Дніпропетровської області №26 по відбуттю строку покарання;

2) 25.04.1997 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 86-1, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна. Перегляд вироку суду Оріхівським районним судом Запорізької області від 29.11.2001, перекваліфікація зі ст. 86-1 на ч. 5 ст. 186 КК України, в іншій частині без змін, звільнений 05.08.2006 з Оріхівської виправної колонії Запорізької області №88 по відбуттю строку покарання;

3) 30.03.2012 Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений 05.05.2015 з Софіївської виправної колонії в Запорізькій області №55 за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.04.2015 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 6 місяців 8 днів;

4) 17.12.2015 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до нового покарання невідбутої частини покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 30.03.2012, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 8 днів, звільнений 22.02.2019 з Кам`янської виправної колонії Запорізької області №101 по відбуттю строку покарання;

5) 02.02.2023 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

6) 13.03.2023 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_6 -

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Обґрунтовує клопотання тим, що 07.02.2023 приблизно о 08 годині 37 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом демонтажу віконного скла проник до будинку, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: телевізор «Sharp LC-32SH130E», розмір екрану 80 см (32"), панель стандартна HD (1366 x 768), вартістю 3950 грн 00 коп; водонагрівач (бойлер) електричний накопичувальний Thermex IR 100-V Round Plus, вартістю 5720 грн 25 коп; обігрівач UFO «Basic 1800 YU18EN» з ніжкою тримачем UTS, вартістю 4799 грн 00 грн за одну одиницю, у кількості 2 шт, на суму 9598 грн 00 коп.

Загальна сума викраденого майна становить 19268 грн 25 коп.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом із викраденим майном намагався покинути приміщення будинку через вікно, але не закінчив злочин з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був зупинений працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, яке кваліфікується як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

07 лютого 2023 року до ЄРДР були внесені відомості за № 0000296 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ст. 4 ст. 185 КК України.

17 лютого 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами:

- протоколом огляду місця події від 07.02.2023, згідно якого оглянуто ділянку місцевості та будинок за адресою: АДРЕСА_3

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що у нього у власності є будинок за адресою: АДРЕСА_3 , у якому ніхто не мешкає. 07.02.2023 на мобільний телефон потерпілому зателефонував син та повідомив, що сусід ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , зателефонував йому та сказав, що у частині б. 5/2, який належить потерпілому знаходиться стороння особа. Прибувши до будинку потерпілий побачив, що вікно, яке веде на веранду будинку розбите, та у будинку знаходиться сторонній чоловік. На місце була викликана поліція, співробітники затримали невідомого потерпілому чоловіка, який знаходився всередні будинку, та який намагався викрасти майно, що належить ОСОБА_9 але не довів свій умисел до кінця, оскільки був затриманий.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що мешкає у б. АДРЕСА_4 . Йому відомо, що у частині б.5/2 ніхто не мешкає, власниками є ОСОБА_7 та ОСОБА_10 07.07.2023 свідок почув стороні гучні звуки з частини б. 5/2 та запідозрив, що у другій частині будинку є сторонні особи, після чого свідок зателефонував ОСОБА_10 та повідомив про це. Далі свідку стало відомо, що поліція запинила невідомого чоловіка у б. 5/2, який намагався викрасти речі ОСОБА_9

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 07.02.2023 приблизно о 08:30 прибув за адресою: АДРЕСА_3 . Про те, що у вказаному будинку є стороння особа, йому сповістив сусід ОСОБА_8 . Прибувши на місце свідок помітив, що вікно у будинок розбито, а в середині будинку знаходиться невідомий чоловік. Після цього свідок викликав поліцію за номером «102». Невідомий чоловік також помітив свідка та намагався втекти з будинку через вхідні двері, але вони були зачинені. Далі невідомий чоловік почав тікати через хвіртку, але йому це не вдалось. Співробітники поліції, які прибули на місце, затримали невідомого чоловіка, який намагався викрасти майно з будинку, яке належить ОСОБА_7

- протоколами допитів у якості свідків патрульних поліцейських ПА-101 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пояснили, що 07.02.2023 приблизно о 08:59 отримали виклик, про те, що за адерсою: АДРЕСА_3 до будинку проникла стороння особа. Прибувши за викликом, у будинку виявлено особу, який назвався ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що 06.02.2023 проник до вказаного вище будинку з товаришем, котрий зник при невідомих обставинах, також повідомив, що у будинку знаходились речі та побутова техніка, які ОСОБА_4 підготував, щоб вкрасти з метою подальшого збуту.

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , який пояснив, що визнає свою вину та розповідає обставини злочину.

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 :

-може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,

-може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме, злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів. Розуміючи невідворотність настання покарання за вчинений злочин, підозрюваний свідомо буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи, що останній не має постійного місця роботи або навчання, соціальних зв`язків, вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово вчиняв корисливі злочини, що вказує на небажання останнього заробляти гроші законним шляхом та може продовжувати свою злочину діяльність.

На підставі викладеного, з метою досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, досудове слідство приходить до висновку про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України за наступних підстав:

- особисте зобов`язання фактично не зможе запобігти вище вказаним ризикам обов`язків передбачених ст. 194 КК України.

- особисту поруку неможливо застосувати, адже на теперішній час осіб, які б заслуговували на довіру та зможуть повною мірою забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КК України не встановлено.

- домашній арешт не можливо застосувати, оскільки зазначений захід не зможе бути дієвим, адже підозрюваний не має постійного місця мешкання, перебуває тимчасово у знайомих, не має мобільного телефону та номеру для зв`язку, у призначений час за викликом до слідчого не з`являється.

Таким чином, на підставі ст. 176, ч. 2 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України, вважає, що при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, неможливо, тому просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні слідчий виклав доводи аналогічні до наведених в клопотанні, додатково зазначила, що ризик переховування від органів досудового розслідування або суду підтверджується тим, що 12.04.2023 у зв`язку з систематичними неявками підозрюваного до слідчого, не встановлення його місцезнаходження, підозрюваного ОСОБА_4 було оголошено в розшук, у зв`язку з чим строки досудового розслідування були зупинені. Просив таке задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.

Підозрюваний та його захисник просили відмовити у задоволенні клопотання, оскільки в скоєному підозрюваний у вчиненні злочину зізнався, наміру переховуватися від слідства та впливати на потерпілого і свідків не має. Захисник вважає, що підозрюваному необхідно дати шанс на виправлення.

Заслухавши думку підозрюваного, захисника, слідчого, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені 07.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України. Відомості до ЄРДР внесені з наступним коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 07.02.2023 до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що у період військового стану на території України, а саме 07.02.2023 невстановлена особа шляхом розбиття вікна проникла до приміщення будинку АДРЕСА_3 , звідки намагалась викрасти майно, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинила останньому матеріальний збиток, який встановлюється (а.с.6).

17.02.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України (а.с. 29-32) та допитано в якості підозрюваного (а.с. 33-35).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується отриманими у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 07.02.2023, згідно якого оглянуто ділянку місцевості та будинок за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколами допитів у якості свідків патрульних поліцейських ПА-101 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , який пояснив, що визнає свою вину та розповідає обставини злочину.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими, а також достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що останній міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, зокрема згідно вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2023 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України - до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки; згідно вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2023 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік (а.с38-39; 40-42).

При цьому, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, інкриміновані обставини вчинення кримінального правопорушення (грабіж, вчинений повторно), у своїй сукупності з його тяжкістю (вчинено тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років), підтверджують наявність вищевказаних ризиків, хоча сама по собі тяжкість злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, в той же час суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому, суд вважає, що підозрюваний, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, про що свідчить постанова слідчого від 12.04.2023 про оголошення підозрюваного в розшук. Доказів стійких соціальних зв`язків, постійного місця проживання, роботи підозрюваного суду не надано.

Доказів неможливості підозрюваного за станом здоров`я перебувати в місцях ув`язнення не надано.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, є особою раніше засудженою за тяжкий корисливий злочин проти власності.

У сукупності всі вище вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про наявність високого ступеню ймовірності того, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може вчиняти інші злочини, та буде переховуватися від суду з метою уникнути покарання, що йому загрожує у разі доведення винуватості в інкримінованих йому злочині.

Слідчим повністю доведені обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України.

Між тим, будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування підозрюваного, а також ризик його впливу на учасників процесу, або взагалі не існує, та й такий запобіжний захід який не пов`язаний із позбавленням волі здатний їм запобігти, а тому підстав для застосування запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі не вбачаю. А застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, зокрема підозрюваний не працює та не має постійного джерела доходів, не надано доказів місця реєстрації підозрюваного, вже був оголошений в розшук у зв`язку з неявкою на виклик слідчого.

Також слід звернути увагу на те, що більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати у зв`язку з тим, що дані запобіжні заходи вимагають наявність особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків. Враховуючи вказані обставини, вимагається постійний контроль за поведінкою підозрюваного, що може бути досягнуто лише при застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного із триманням під вартою.

Так, запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зав`язків, будь яких зав`язків з іншою країною, або наявність зав`язків в іншому місці.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, під час розгляду вказаного клопотання встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання піж вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 183 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, відповідно до положень ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20-ти розмірів прожиткового мінімуму.

При цьому, слідчим суддею враховано, що з урахуванням зупинення строків досудового розслідування через оголошення підозрюваного в розшук, строк досудового розслідування спливає 21.04.2023, а тому строк обрання запобіжного заходу має бути визначений в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.04.2023 включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 181, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

Клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 5 діб до 15 години 30 хвилин 21 квітня 2023 року (включно).

Строк тримання під вартою обчислювати з 15 години 30 хвилин 17.04.2023 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу яку необхідно внести на депозитний рахунок: № UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу - ГУ ДСА України в Запорізькій області, . Призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_4 , провадження по справі №1-кс/334/1035/23, ЄУН 334/2829/23. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду,

2)не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, підозрюваним, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання повного тексту ухвали..

Резолютивна частина ухвали виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 17 квітня 2023 року

Слідчий суддя ОСОБА_1 .