Номер провадження № 1-кп/756/862/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, який має середню освіту, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02.10.2018 за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, звільненого 02.12.2021 умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 22 дні,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 25.08.2022, близько 22:00 год., ОСОБА_6 знаходився біля будинку № 160 по вул. Кирилівська у м. Києві, та перебував у стані алкогольного сп`яніння

У той час та в тому ж місці в ОСОБА_6 виник умисел, направлений на хуліганство із застосуванням заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень - ножа, тобто на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_6 , демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки в суспільстві, перебуваючи у громадському місці, узяв у праву руку розкладний ніж, з яким ходив вулицею повз перехожих, зокрема наземним переходом, розташованим біля будинку № 127 по вул. Кирилівська в м. Києві, де біля трамвайної зупинки «вул. Сирецька» у м. Києві, почав поводив себе грубо та агресивно відносно інших людей, але, ігноруючи їх зауваження, продовжив порушувати громадський порядок.

Не бажаючи припиняти свої хуліганські дії, не дивлячись на зауваження громадян, зокрема зауваження перехожого ОСОБА_7 , ОСОБА_6 перебуваючи біля трамвайних колій, які знаходяться біля будинку № 127 по вул. Кирилівська у м. Києві, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи явну неповагу до існуючих правил поведінки, підійшов до ОСОБА_7 та не зважаючи на присутність сторонніх осіб навкруги, діючи з особливою зухвалістю, раптово наніс ножем, який тримав в правій руці, один удар в ліву скроневу ділянку голови ОСОБА_7 , чим спричинив останньому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я) у вигляді різаної рани скронево-потиличної ділянки зліва.

Після цього було здійснено громадське затримання ОСОБА_6 перехожими.

1.2. Отже, ОСОБА_6 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, не визнав, просив урахувати те, що його оговорюють, бо він не вчиняв тих дій, які вказані потерпілим та свідками та зазначені в обвинувальному акті. У зв`язку з чим, просив також відмовити в задоволенні цивільного позову.

2.1.2. Захисник у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого, просив виправдати останнього посилаючись на те, що обстановка, обставини, динаміка, розвиток подій, об`єктивні ознаки насильницької поведінки ОСОБА_6 свідчать про те, що вони були зумовлені не хуліганським мотивом, а особистими неприязними відносинами з потерпілим ОСОБА_7 , які виникли раптово через сварку у відповідь на агресивні дії потерпілого, прагненням помститись йому, а не бажанням протиставити себе суспільству, а тому в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ст. 296 КК України.

З цих підстав, на думку захисника, дії обвинуваченого слід кваліфікувати за наслідками, що настали - завдання легкого тілесного ушкодження, та окремо, за відсутності зухвалості, за ст. 173 КУпАП. З приводу цивільного позову, то потерпілим не доведено, на думку захисника, як і не надано на підтвердження будь-яких доказів понесення матеріальної шкоди, як і не доведено отримання моральних страждань.

2.1.3. Прокурор у судовому засіданні вважала, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване ОСОБА_6 дії є злочином, передбаченим ч. 4 ст. 296 КК України, і правильно кваліфіковано органом досудового розслідування і доведено в судовому засіданні наданими суду доказами. Тому просить суд визнати ОСОБА_6 винуватим за пред`явленим обвинуваченням та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років та відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців 22 днів, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років. При цьому прокурор просила урахувати, що обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є - рецидив злочину, учинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Також прокурор просила урахувати, що обставини, які пом`якшують покарання, відсутні.

З приводу цивільного позову, просила відмовити в задоволенні цивільного позову в частини стягнення матеріальної шкоди, оскільки потерпілим не надано будь-яких доказів їх понесення, а в частині моральної шкоди просила задовольнити позовні вимоги повністю.

2.1.4. Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду. Підтримав цивільний позов просив його задовольнити з підстав заподіяння йому обвинуваченим матеріальної шкоди, яку ним понесено внаслідок лікування, та моральну шкоду, яку ним отримано через дії обвинуваченого.

2.2. Надані матеріали досудового розслідування на підтвердження висунутого обвинувачення.

2.2.1. витяг з ЄРДР від 21.11.2022;

2.2.2. доручення про проведення досудового розслідування від 26.08.2022;

2.2.3. постанова про призначення групи слідчих від 26.08.2022;

2.2.4. постанова про призначення групи прокурорів від 26.08.2022;

2.2.5. постанова про зміну групи прокурорів від 26.08.2022;

2.2.6. рапорт за № 36565від 25.08.2022;

2.2.7. протокол прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинення кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 26.08.2022;

2.2.8. протокол огляду місця події від 25.08.2022, згідно з яким, за адресою м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 160, біля трамвайної колії, на тротуарі виявлено та вилучено пляму із речовиною бурого кольору, а на відстані 3-х метрів у траві предмет схожий на ніж, сріблястого кольору. Ілюстративна таблиця до протоколу огляду місця події від 25.08.2022, за адресою м. Київ, вул. Калнишевського, буд. 160, з яких видно на ілюстрації № 1, 2 та 3 - плями бурого кольору біля колій, на ілюстрації № 4, 5 та 6 - напрямок під табличкою № 2 на паркані, предмет сріблястий, ззовні схожий на ніж (складний);

2.2.9. протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 26.08.2022, з якого вбачається, що затримано ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, та під час обшуку виявлено та вилучено футболку чорного кольору, шорти темно-синього кольору з ременем;

2.2.10. оптичний носій інформації, з огляду відеозапису вбачається, що проводиться слідча дія, особистий обшук у порядку ст. 208 КПК України, який проводиться в кабінеті слідчого, де було роз`яснено особі права, під час якого в ОСОБА_6 було вилучено футболку чорного кольору та шорти з ременем, які поміщені до паперового конверту;

2.2.11. постанова про уточнення фактичного часу затримання ОСОБА_6 від 26.08.2022;

2.2.12. висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 004353 від 05.09.2022, згідно із яким ОСОБА_6 під час огляду, який мав місце о 03:30 год. 26.08.2022 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, з кінцевим показником 1,37 проміле в крові;

2.2.13. постанова про визнання особи потерпілим від 26.08.2022;

2.2.14 протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2022, згідно із яким, потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу на фотознімку № 2, за зовнішніми ознаками обличчя, яка 25.08.2022, поблизу будинку № 160, що по вул. Кирилівська в м. Києві, знаходячись в громадському місці нанесла йому тілесні ушкодження ножем. Згідно із довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2022, на фотознімку № 2 зображену ОСОБА_6 , а інші фотознімки взято із глобальної мережі «Інтернет»;

2.2.15. протокол проведення слідчого експерименту від 09.11.2022, з оптичним носієм інформації з яких вбачається (відеозапис, який міститься на оптичному носії інформації було досліджено в судовому засіданні), що 25.08.2022 потерпілий ОСОБА_7 о 22:30 год. зайшов в магазин, де перед ним стояв молодий чоловік, на його думку років 25, приблизного зросту 170 см, у чорній куртці, який витягнув з правої кишені ніж, розклав, приклав до ноги. Це був обвинувачений. Потерпілий це побачив, похлопав по плечу обвинуваченого та запропонував не робити цього, бо останній в стані сп`яніння, та обвинувачений вийшов з магазину, а ніж поклав до карману. Ніж в той момент не був розкладеним.

Далі потерпілий придбав товар, вийшов з магазину з собакою і помітив, що через дорогу переходить молодий хлопець, а в його бік прямує обвинувачений у якого ніж в руках. Обвинувачений був в неадекватному стані, у стані алкогольного сп`яніння, потерпілий відчув від обвинуваченого запах алкоголю з ротової порожнини, і обвинувачений мав нестійку ходу.

Від всього цього побаченого, потерпілий зрозумів, що обвинувачений може завдати ножем удар хлопцеві, і тому пішов із собакою в напрямку де перебував обвинувачений та хлопець. На думку потерпілого ще один незнайомий йому хлопець, який стояв неподалік, теж це побачив та також рушив на той бік вулиці з цією ж метою.

Надалі потерпілий підійшов та став між обвинуваченим та хлопцем, і почав заспокоювати обвинуваченого, прохати заховати ніж. Проте обвинувачений почав розмахувати ножем перед потерпілим, хотів вдарити, але потерпілий відходив назад, під час чого обвинувачений зробив великий крок, ніж вже був біля нього, і потерпілий вдарив обвинуваченого правою рукою в щелепу, а обвинувачений в цей час ножем вдарив його в голову, після чого потерпілий відпустив собаку, а рукою закрив рану, з якої йшла кров. Надалі потерпілий втрачав свідомість декілька разів, а обвинуваченого повалили на землю інші люди;

2.2.16. протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2022, ОСОБА_9 впізнав чоловіка на фотознімку № 1, за формою носа, підборіддя, розташування очей, який 25.08.2022 за адресою м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 127, поводив себе агресивно та наніс іншому чоловіку удар ножем в голову. Згідно із довідкою до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками, на фотознімку № 1 зображено ОСОБА_6 ;

2.2.17. протокол проведення слідчого експерименту від 09.11.2022, з оптичним носієм інформації за участю свідка ОСОБА_9 , з яких вбачається (відеозапис, який міститься на оптичному носії інформації було досліджено в судовому засіданні), що свідок ОСОБА_9 розповів обставини події, зокрема, що 26 чи 28 серпня, о 22:30 год. він перебував на узбіччі та бачив як нападник та потерпілий сиділи разом на сходах магазину та про щось розмовляли. В якусь мить нападник піднявся та побіг на інший бік вулиці до зупинки, де почав чіплятись до хлопця та переслідувати. При цьому в нападника був ніж, який тримав у правій руці, а в іншій камінь. А ніж він потім сховав. Потім бачив, як хлопець та нападник перейшли на інший бік вулиці, нападник викинув камінь та дістав ніж бабочку сріблястого кольору. У подальшому ОСОБА_9 з потерпілим перейшли дорогу до місця перебування обвинуваченого та перехожого. Потерпілий із-за спини за плече смикнув нападника, а нападник обернувся, дістав з кармана ніж. Потерпілий надалі штовхнув грудну клітину нападника, після чого нападник дістав ніж та наніс удар в голову потерпілому;

2.2.18. протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2022, згідно із яким ОСОБА_10 впізнав чоловіка на фотознімку № 4, який 25.08.2022 за адресою м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 160, наніс удар ножем іншому чоловіку в голову. Згідно із довідкою до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками, на фотознімку № 4 зображено ОСОБА_6 , а інші особи відібрані з бази «Армор»;

2.2.19. протокол проведення слідчого експерименту від 14.11.2022, з оптичним носієм інформації, за участю свідка ОСОБА_10 , з яких вбачається (відеозапис, який міститься на оптичному носії інформації було досліджено в судовому засіданні), що свідок ОСОБА_10 повідомив обставини події, які мали місце 25.08.2022, а саме близько 22:00 год. сидів на зупинці громадського транспортну, яка має назву «Сирецька», що по вул. Кирилівська, та чекав на трамвай. У цей час до нього підійшла невідома йому особа чоловічої статі, яка була одягнена у чорну футболку та джинсові шорти, кросівки, яка почала себе дивно поводити, зокрема сіла поруч, почала коментувати відео, а також почала обіймати його. ОСОБА_10 в свою чергу встав, подивився на чоловіка, а чоловік після цього пішов. Далі ОСОБА_10 вийшов подивитись чи не їде трамвай, та через 10 секунд із закутка МАФу побачив, як цей чоловік повертається, та вже тримає ніж в правій руці і каже: «ти в курсі, що в тебе поки бока цілі». Чоловік з ножем підійшов на відстань метр чи то два, та в цей час ОСОБА_10 намагався врегулювати ситуацію словесно, почав обходити чоловіка, та йти далі. Однак чоловік також почав його переслідувати. Переходячи дорогу, ОСОБА_10 взяв камінь та наказав чоловіку відчепитись проте чоловіка це ще сильно обурило та останній почав погрожувати ОСОБА_10 ножем. У свою чергу, чоловік також узяв до рук камінь, тобто в правій руці був ніж, а в лівій руці камінь чи то цегла. Далі вони обидва опинились на іншому боці вулиці, вздовж трамвайних колій, при цьому чоловік камінь викинув, а ніж сховав у праву кишеню шортів. Надалі чоловік наказав ОСОБА_10 викинути камінь, проте останній відмовився та попрохав його відчепитись, та в цей час підійшло два чоловіка, які підійшли на допомогу, та вже гуртом почали з`ясовувати у чоловіка, навіщо він себе так веде. З часом, ОСОБА_10 з іншим молодим за віком чоловіком стояли ближче до узбіччя дороги, а чоловік який за них найстарший підійшов на середину колій, ОСОБА_10 викинув вже камінь на той час, проте в якусь мить побачив, як чоловік з правої кишені дістав ніж та наніс удар ножем чоловікові, внаслідок чого вони вчепились один в одного, стояли, та чоловік надалі робив спроби вдарити ножем, тобто замахувався, однак їх розборонили. Нападника у подальшому повалили на землю, а інший хлопець наступив на руку, унаслідок нападник викинув ніж сріблястого кольору, з рукояткою. ОСОБА_10 вважає, що нападник перебуває в стані сп`яніння, з огляду візуального спостереження за поведінкою.

2.2.20. заява ОСОБА_9 про долучення відеозапису на якому зафіксовано в подальшому затриманої особи та фото ножа;

2.2.21. оптичний носій інформацій на якому міститься 4 файли, з них два фотофайли під назвою ae22d87d-3b43-4f2d-a926-55ef87a08149 - з якого вбачається предмет схожого на ніж сріблястого кольору, b0fcb294-4ac5-4fb8-9cf0-f64583ee7ce0 - з якого вбачається плями бурого кольору на фоні плит, відео файли за назвою Відео 1 - з якого вбачається, що особа, яка одягнена в темний одяг перебуває біля узбіччя дороги та щось вигукує у темну пору, Відео 2 - з якого вбачається, що один чоловік слідує на іншим чоловіком;

2.2.22. висновок експерта № 042-1309-2022 від 11.11.2022, згідно із наданою медичної документації на ім`я ОСОБА_7 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 25.08.2022, у нього було виявлено тілесне ушкодження, а саме різана рана м`яких тканин скронево-потиличної ділянки зліва. Тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчать про те, що воно утворилось внаслідок однієї травматичної дії гострого предмету, якому притаманні ріжучі властивості (по типу леза ножа), за давністю може відповідати вказаному терміну, тобто 25.08.2022;

2.2.23. постанова про відібрання зразків для проведення експертизи від 26.08.2022;

2.2.24. протокол отримання зразків для експертизи від 19.10.2022, згідно із яким, у потерпілого ОСОБА_7 відібрано зразки крові для проведення експертизи;

2.2.25. постанова про відібрання зразків для проведення експертизи від 26.08.2022;

2.2.26. протокол отримання зразків для експертизи від 26.08.2022, згідно із якою, відібрано у ОСОБА_6 зразки мікрооб`єктів з рук;

2.2.27. висновок експерта № 091-279-2022 від 27.10.2022, згідно із яким, при судово-цитологічному дослідженні ножа (об 1,2) на клинку (об) виявлена кров людини, статева належність якої не визначена через непридатність та малу кількість клітинних елементів в крові. При встановлені групової належності крові в об 1 виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_7 . На рукоятці (об. 2) даного ножа кров та клітини тканин людини не знайдені.

2.2.28. висновок експерта № 081-359-2022 від 11.11.2021, згідно із яким, в наданому на експертизу змиві речовини бурого кольору (об. № 1), вилученому з місця події, виявлена кров людини. При визначенні групової належності цієї крові виявлений антигени А та ізоземаглютинин анти-В, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_7 .

2.2.29. постанова про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні від 26.08.2022, згідно із яким визнано речовими доказами: предмет, схожий на ніж сріблястого кольору, зразок речовини бурого кольору, які були вилучені 25.08.2022, під час проведення огляду місця події за адресою м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 160, футболку чорного кольору, шорти темно-синього кольору з ременем, які були вилучені 26.08.2022, під час особистого обшуку ОСОБА_6 ;

2.2.30. ухвала слідчого судді Оболонського районного суду міста Києві від 21.09.2022, згідно із якою накладено арешт на предмет, схожий на ніж сріблястого кольору, футболку чорного кольору, шорти темно-синього кольору з ременем.

2.2.31. постанова про визнання і долучення до кримінального провадження речового доказу, згідно із яким, ніж, який зберігається в паперовому конверті - визнано речовим доказом;

2.2.32. постанова про визнання і долучення до кримінального провадження речового доказу, згідно із яким, медичну карту стаціонарного хворого № 11023/1049, ОСОБА_7 - визнано речовим доказом;

2.2.33. постанова про визнання і долучення до кримінального провадження речового доказу, згідно із яким, футболку чорного кольору, шорти темно-синього кольору з ременем, які були поміщені до паперового конверту - визнано речовим доказом;

2.2.34. квитанція № 001356;

2.2.35. постанова про визнання і долучення до кримінального провадження речового доказу від 17.11.2022, згідно із яким, змиви речовини бурого кольору, що поміщені в паперовий конверт - визнано речовим доказом;

2.2.36. квитанція № 001354;

2.2.37. постанова про визнання і долучення до кримінального провадження речового доказу від 17.11.2022, згідно із якими, змиви з рук ОСОБА_6 , що поміщені до паперового конверту - визнано речовим доказом;

2.2.38. квитанція № 001355;

2.2.39. постанова про уточнення анкетних даних підозрюваного від 26.08.2022;

2.2.40. повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 26.08.2022, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України;

2.2.41. ухвала слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 27.08.2022, про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою;

2.2.42. ухвала слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 18.10.2022, про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 ;

2.2.43. повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 від 18.11.202;

2.2.44. особова картка на ОСОБА_6 ;

2.2.45. запит/відповідь щодо доступу до персональних даних;

2.2.46. довідка № 467230 від 12.10.2022, згідно із яким, ОСОБА_6 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом перебуває з 11.10.2012, діагноз: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання канабиноїдів. Вживання зі шкідливими наслідками.

2.2.47. запит/відповідь, згідно із яким, ОСОБА_6 у лікаря психіатра на обліку не перебуває;

2.2.48. вимога на ОСОБА_6 ;

2.2.49. вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 02.10.2018, роздрукований із єдиного державного реєстру судових рішень на ОСОБА_6 ;

2.2.50. ухвала Богунського районного суду м. Житомир від 22.122021, роздрукований із єдиного державного реєстру судових рішень на ОСОБА_6 ;

2.2.51. ухвала Богунського районного суду м. Житомир від 03.122021, роздрукований із єдиного державного реєстру судових рішень на ОСОБА_6 ;

2.2.52. довідка характеристика від 12.10.2022, згідно із якою, ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 , характеризується посередньо. З 31.08.2022 перебуває на обліку Подільського УП ГУ НП у м. Києві, як особа відносно якої встановлено адміністративний нагляд.

2.2.53 карта виїзду швидкої медичної допомоги № 9872-1, згідно з яким у ОСОБА_7 виявлено на потиличній ділянці голови зліва різана рана, присутня венозна кровотеча;

2.2.54. потерпілий ОСОБА_7 надав суду наступні показання, що особа, яка перебуває в залі судових засідань йому знайома. Уперше, побачив її на наступний день після Дня Незалежності у 2022 році. У той день, близько 22:20 год., він узяв собаку та пішов гуляти. Під час прогулянки зайшов до магазину, адресу якого не пам`ятає, але раніше вулиця мала назву Фрунзе. У магазині побачив хлопця, який був одягнутий в чорну футболку, чорні шорти, років 25-27, яким був обвинувачений. Обвинувачений стояв попереду нього у черзі. Обвинувачений дістав розкладний ніж, який мав лезо близько 7 см. Коли він це побачив, то похлопав обвинуваченого по плечу та сказав аби той йшов додому, бо перебував, як він зрозумів, у стані сп`яніння. Цей висновок він зробив на підставі оцінки поведінки та дій обвинуваченого. Після цього обвинувачений пішов із магазина, а ніж поклав у карман. Потім, коли вийшов з магазину, він знов побачив обвинуваченого, який знаходився через дорогу на трамвайних коліях, та махав ножем перед обличчям незнайомого йому хлопця. Відстань між хлопцем та обвинуваченим була близька одного метра. Він вирішив допомогти хлопцеві, перебіг дорогу та став між хлопцем та обвинуваченим. При цьому, відстань до обвинуваченого була близько 80 см.

Він почав розмовляти з обвинуваченим, заспокоювати його, зокрема сказав аби той сховав свій ніж та йшов додому. Але обвинувачений відповів йому в грубій формі. Хлопець, який стояв позаду нього, з яким до цього був конфлікт з обвинуваченим, був із камінням у руках, теж намагався врегулювати ситуацію, заспокоїти обвинуваченого, але обвинувачений несподівано вдарив його ножем в голову. У момент коли він побачив, що обвинувачений замахнувся ножем, він також замахнувся та вдарив обвинуваченого в щелепу, а тому, після того як він отримав удар ножем в голову, обвинувачений впав від його удару.

У подальшому він приклав руку до голови та відчув, як йде кров. Перехожі почали надавати йому медичну допомогу. Бачив, що обвинувачений перебував на землі, і був затриманий якимось хлопцем;

2.2.55. свідок ОСОБА_9 надав суду наступні показання, що особа, яка перебуває в залі судових засідань йому знайома особа. Побачив її вперше 25.08.2022, близько 21:50 год., зокрема коли перебував за адресою АДРЕСА_2 . У той вечір він вийшов покурити на вулицю, де побачив хлопця, яким є обвинувачений і який лежав на асфальті парковки за машинами. Обвинувачений різко підвівся, чим його налякав, і пішов у його сторону. Він, не чекаючи, коли обвинувачений підійде до нього, пішов по тій же самій вулиці, де обійшов будинок біля дороги та продовжив курити там. Надалі він побачив, як обвинувачений підійшов до іншого чоловіка, який є потерпілим у провадженні, та про щось вів із ним розмову, але потім вони розійшлись. Ніяких сварок конфліктів між ними не було. Потерпілий та обвинувачений перебували в стані сп`яніння.

Уже десь о 22:00 год. обвинувачений перейшов на іншу вулицю, де почав чіплятись до перехожих, які стояли на трамвайній зупинці АДРЕСА_3 . Перехожі почали відбігали, але обвинувачений почав чіплявся до хлопця, поводив себе неадекватно. Цим хлопцем є інший свідок в цьому провадженні ОСОБА_10 . Між обвинуваченим та ОСОБА_10 щось відбувалось, бо останній йшов спиною назад відходячи від обвинуваченого. Оскільки зрозумів, що обвинувачений чіпляється до свідка ОСОБА_10 , тому він вирішив дістати свій мобільний телефон та записати ці дії обвинуваченого.

Зокрема, він також бачив, що в руках обвинувачений тримав якийсь металевий предмет, який, які він зрозумів пізніше, був ніж сріблястого кольору. Вказаний свідок відходив назад від обвинуваченого спиною, а обвинувачений, навпаки продовжував рух в бік свідка. Усі ці дії відбувались близько 10-15 хв.

У подальшому він, та як побачив пізніше, і потерпілий перейшли на протилежну сторону вулиці та попрямували до місця, де перебували обвинувачений з ОСОБА_10 , з метою запобігти завдання шкоди останньому та спробувати заспокоїти обвинуваченого.

Проте, врегулювати ситуацію мирним шляхом їм не вдалось, обвинувачений, побачивши їх - злякався. А коли вони підійшли до обвинуваченого, останній дістав ніж, який був в обвинуваченого в кармані.

Потерпілий та обвинувачений у цей момент перебували вже на відстані менш ніж на витягнутій руці один від одного, тобто - майже впритул один до одного, і саме в цей час обвинувачений наніс ножове поранення потерпілому, а обвинуваченого вони після цього затримали на місці, зокрема повалили на землю та змусили викинути ножа. Хоча обвинувачений не заспокоювався, намагався вирватися та перебігти на протилежний бік дороги, але впав на дорогу та лежав.

2.2.56. свідок ОСОБА_10 надав суду наступні показання, що особа, яка перебуває в залі судових засідань - за гратами, йому знайома. Побачив її вперше в двадцятих числах серпня 2022 року, близько о 21:50 год. Він у той вечір сидів на зупинці громадського транспорту та чекав на трамвай - зупинка «Куренівка». В очікуванні транспорту переглядав додатки в телефоні. У цей момент вийшла особа, яка була одягнута в кросівки, шорти та чорну футболку. Цією особою є обвинувачений. Обвинувачений перебував в нетверезому стані. Цей висновок він зробив через нестійку ходу, очі тощо. Обвинувачений вийшов за його спиною із-за зупинки, та підсів до нього. Обвинувачений почав коментувати відео, які він дивився на своєму телефоні. Він вирішив не звертати увагу на обвинуваченого та продовжив дивитися відео.

Через деякий час обвинувачений пішов, а він вирішив відійти від зупинки подивитися, чи не їде трамвай. Саме в цей час він побачив, що обвинувачений повертається з ножем. Коли обвинувачений наблизився до нього то запитав, чи йому зрозуміло, що в нього поки ще цілі боки. Звісно, він намагався врегулювати ситуацію, розмовляючи із обвинуваченим. Після того, як він обійшов обвинуваченого то почав поступово йти спиною назад від інший бік від обвинуваченого. Рухаючись спиною, перейшов дорогу вздовж трамвайних шляхів. Просив обвинуваченого залишити його в спокої, але обвинувачений продовжив рух в його сторону, тримаючи ніж в руці.

З метою самооборони він підняв каміння та тримав у руці. У якийсь момент, коли вони стояли вздовж трамвайних шляхів, обвинувачений заспокоївся, поклав ніж у кишеню та вони розмовляли близько 2 хв. У цей час до них підійшли дві особи - молодий хлопець та чоловік, тобто свідок ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_7 .

З розмови свідка та потерпілого йому стало зрозуміло, що вони вже бачили обвинуваченого в цей день. Обвинуваченому ніхто не погрожував, але все вказувало на те, що зараз станеться бійка. І дійсно, обвинувачений дістав розкладний ніж з кишені сірого кольору, з отворами, та вдарив потерпілого. В подальшому він з іншим хлопцем розборонили обвинуваченого, а саме шляхом поштовху, внаслідок чого обвинувачений впав, а свідок ОСОБА_10 наступив ногою на руку обвинуваченого, унаслідок чого обвинувачений випустив ніж.

2.3.Докази надані стороною захисту.

2.3.1. Обвинувачений ОСОБА_6 надав суду наступні показання, що 25 серпня 2022 року він випив 1 банку з напоєм «Рево», та приблизно 150 грам горілки, та пішов гуляти. Із собою мав розкладний ніж, який після подій у нього забрали. Це той самий ніж, який оглядався в судовому засіданні.

Перебуваючи на вул. Кирилівська в місті Києві, точну адресу не знає, він зайшов до магазину «Біле та червоне», де взяв пару банок напою «Рево», проте оплата картою за товар не пройшла, унаслідок чого він вийшов з магазину, а товар залишив в магазині. Стоячи в черзі, до нього звернувся незнайомий йому раніше чоловік, з підозрою того, що він ніби намагається вчинити крадіжку. Ніж в той момент хоча і був у нього, але він не діставав його в магазині. Цим чоловіком є потерпілий.

Не заперечує, що потерпілому можливо наговорив якихось образ, але заперечує щодо показань потерпілого, що саме він чіплявся до людей та скоїв бійку. Бо на його думку саме потерпілий до нього чіплявся, унаслідок чого дістав ніж та прохав не підходити до нього. Більше того стверджує, що це все придумали, а потерпілий сам собі голову порізав аби посадити його за грати. Окрім цього, пам`ятає лише момент, коли вийшов з магазину, а також момент коли був вже побитий, та в цей час його затримують, під час якого йому сказали, що він порізав людину.

При цьому просив узяти до уваги, що після того як вийшов з магазину - нічого не пам`ятає, окрім того, як перебіг дорогу, попросив сигарету.

2.4. Оцінка наданих сторонами доказів, їх позицій, а також висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

2.4.1. Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

2.4.2. Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази (2.2.8 - 2.2.10, 2.2.12, 2.2.14-2.2.19,2.2.21, 2.2.22, 2.2. 24, 2.2.26 - 2.2.28, 2.2.53 - 2.2.56), суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки містять інформацію про обставини подій, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

При цьому, суд також урахував, що сторона захисту не посилалась на недопустимість доказів, які надані стороною обвинувачення, а отже в силу положень ст. 26 КПК України суд також не вбачає підстав визнавати докази недопустимими, оскільки вони зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

2.4.3. Між тим, сторона захисту посилалась на недостовірність певних доказів, зокрема показань свідків та потерпілого, а отже суд має їх перевірити в сукупності з іншими, зокрема наданими стороною захисту.

2.4.4. Інші документи, які надані стороною обвинувачення (2.2.1 - 2.2.7, 2.2.11, 2.2.13, 2.2.20, 2.2.23, 2.2.25, 2.2.29 - 2.2.52) не є доказами, а лише процесуальними рішеннями, відомостями, що характеризують особистість обвинувачену чи інші рішення, які вирішують певні процедурі питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують. Тому вони не є доказами в розумінні ст. 84 КК України, і суд їх не оцінював відповідно до положень ст. 94 КПК України.

При цьому, суд також урахував, що сторона захисту не посилалась на порушення порядку проведення досудового розслідування, як і прийняття певних процесуальних рішень, а отже, у силу положень статей 22, 26 КПК України, суд також не вбачає підстав надавати оцінку цих документам.

2.4.5. Перед тим, як надати оцінку доказам, слід установити послідовність подій, які, як установлено в судовому засіданні, мали місце 25.08.2022.

Зокрема, як установлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами, 25.08.2022, близько 22:00 год., ОСОБА_6 знаходився біля будинку № 160 по вул. Кирилівська у м. Києві. При цьому, сторона захисту не лише заперечувала, а й підтвердила, зокрема обвинувачений ОСОБА_6 в наданих суду показаннях підтвердив факт перебування в стані алкогольного сп`яніння увечері 25.08.2022. Тим більше, стороною обвинувачення надано висновок КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» № 004353 від 05.09.2022, згідно із яким ОСОБА_6 під час огляду, який мав місце о 03:30 год. 26.08.2022 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, з кінцевим показником 1,37 проміле в крові, а події, які інкриміновані ОСОБА_6 мали місце о 22:00 год.

2.4.6. На думку суду, ОСОБА_6 25.08.2022 перебував між середньою та важкою стадіями алкогольного сп`яніння (між 1,5 та 3 проміле алкоголю в крові), у різні проміжки часу того вечора.

Бо для середньої важкості стадії сп`яніння притаманні: дратівливість, незадоволення ситуацією, агресія і злість, як і агресивна поведінка. З`являються образи або докори в адресу багатьох оточуючих осіб. Може наростати порушення координації всіх рухів, так само поступово розвивається сонливість і неприємна млявість. А для важкої, окрім вже зазначених, притаманні порушення свідомості.

Слід зауважити, що свідки, які допитані в судовому засіданні, вказали саме на таку поведінку обвинуваченого, зокрема свідок ОСОБА_9 зазначив в показаннях, що обвинувачений ОСОБА_6 лежав на вулиці на асфальті, а в подальшому вів себе неадекватно, що підтвердив і свідок ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_7 .

При цьому, сам обвинувачений в показаннях зазначив, що майже усі події, які мали місце того вечора - не пам`ятає. Суд намагався дізнатися в обвинуваченого підстави забуття обставин подій, однак обвинувачений, не відмовляючись відповідати на питання суду, не зміг їх пояснити.

Ураховуючи вказані обставини, у суду відсутні підстави вважати показання свідків та потерпілого в цій частині недостовірними, як і недоведеними стороною обвинувачення цих обставин.

2.4.7. Як установлено судом з показань обвинуваченого та потерпілого і не заперечувалось стороною захисту, обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 уперше зустрілись 25.08.2022 увечері в магазині «Біле та червоне», що розташований по вул. Кирилівська в місті Києві, де обидва стояли в черзі з метою придбати алкогольні напої.

При цьому, потерпілий посилається на те, що обвинувачений стояв в магазині із ножем, і саме з цих підстав зробив обвинуваченому зауваження, після якого обвинувачений залишив магазин. Обвинувачений не заперечував того, що потерпілий зробив йому зауваження, але посилався на інші обставини, зокрема те, що потерпілий вважав, що обвинувачений намагався вчинити крадіжу напоїв. Між тим, суд констатує, що ці розбіжності не є суттєвими, та не впливають на подальший перебіг подій. Оскільки ані обвинувачений, ані потерпілий не вказували, що з цих підстав мав якийсь конфлікт, та що під час цього потерпілий нецензурно чи в інший спосіб ображав обвинуваченого. Хоча обвинувачений в наданих суду показаннях припускав, що міг висловитися нецензурно і в бік потерпілого в магазині, або пізніше на вулиці.

Узагалі, надані показання обвинуваченим та потерпілим вказують, що до подій 25.08.2022 вони один одного не бачили та не знали, а іншими наданими суду доказами це не спростовується.

Варто зауважити, що свідок ОСОБА_9 бачив, як між обвинуваченим та потерпілим мала місце розмова на вулиці, неподалік наведеного магазину «Біле та червоне», але так само цей свідок не бачив, аби вказані особи конфліктували між собою.

2.4.8. Як свідчать надані показання свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7 , після подій в магазині та на вулиці за адресою м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 127-а, обвинувачений ОСОБА_6 перейшов на інший бік вулиці, зокрема до зупинки громадського транспорту, що по вул. Кирилівська, буд. 127, що підтвердив і обвинувачений.

2.4.9. У подальшому, як свідчать показання свідка ОСОБА_10 , обвинувачений підійшов до нього, вів себе спокійно та відійшов від нього. При цьому між ними не було було-яких конфліктів, образ чи підстав вважати, що між ними виникли неприязні відносини. Але через невеликий проміжок часу, обвинувачений повернувся до ОСОБА_10 , діставши ніж, почав висловлювати погрози, зокрема здоров`ю останнього, хоча, як вже було наведено, будь-яких підстав для таких дій не було.

Сторона захисту заперечувала щодо цих обставин, вказуючи, що вони не мали місця. Однак, окрім того, що в суду відсутні підстави ставити під сумнів ці показання свідка ОСОБА_10 , вони підтверджуються і показаннями свідка ОСОБА_9 , який спостерігав через вулицю ці події, а також потерпілого ОСОБА_7 , який так само бачив їх з іншої сторони вулиці.

Слід зазначити, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 раніше не були знайомі, і не перебували поруч, а знаходились в різних місцях вулиці, та, як свідчать їх показання, перейшли на інший бік вулиці, саме з метою надання допомоги свідкові ОСОБА_10 , і саме тоді, коли побачили, як обвинувачений йде у напрямку ОСОБА_10 , а останній задкує.

2.4.10. Подальші дії, як свідчать показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_7 - у цілому узгоджені між собою, зокрема свідки та потерпілий намагались заспокоїти обвинуваченого, припинити його протиправні дії, але обвинувачений раптово наніс ножем, який тримав в правій руці, один удар в ліву скроневу ділянку голови ОСОБА_7 , чим спричинив останньому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я) у вигляді різаної рани скронево-потиличної ділянки зліва. І після був затриманий (громадське затримання) свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Слід урахувати, що стороною захисту не надано будь-яких доказів у спростування показань свідків та потерпілого. Хоча суд і ураховує, що доведення винуватості покладається на сторону обвинувачення, а сторона захисту має право і не надавати будь-які докази чи взагалі відмовитися свідчити проти себе. Між тим, активна поведінка сторони захисту надає можливість суду перевірити ті докази, якими обґрунтовуєтеся висунуте обвинувачення з метою встановлення дійсних обставин подій. Але під час розгляду цього кримінального провадження судом не встановлено будь-яких інших обставин, а отже не здобуто доказів в спростування версії, яка викладена в обвинувальному акті.

Також варто урахувати, хоча слідчі експерименти за своєю за своїм змістом є показаннями, які надаються учасниками кримінального провадження задля відтворення обставин подій, однак у цьому провадженні під час проведення слідчих експериментів з потерпілим та свідками, останні надали такі самі, у цілому, показання, як і під час судового розгляду, і продемонстрували перебіг подій, місця та механіку спричинення тілесних ушкоджень.

Окрім цього, ці обставини підтверджуються також і наданим відеозаписом та фотознімками, які здійснено свідком ОСОБА_9 на свій мобільний телефон.

А отже, надані під час проведення слідчих експериментів показання є, у цілому, разом із показаннями наданими в судовому засіданні, як і іншими дослідженими доказами - достовірними.

2.4.11. Для подальшої оцінки дій обвинуваченого, які мали місце 25.08.2022 слід визначити чи є в діях обвинуваченого об`єктивна сторона хуліганства.

Зокрема, суспільна небезпечність хуліганства полягає в тому, що це один із небезпечних і поширених злочинів проти громадського порядку, тобто комплексу суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті. Крім цього, хуліганство завдає шкоди здоров`ю людей, власності тощо.

З об`єктивної сторони хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Такими закон визнає тільки дії, які спричинили істотну шкоду особистим, чи суспільним інтересам і відрізнялися особливою зухвалістю, або винятковим цинізмом. Зміст грубості порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру хуліганських дій, їх наслідків, місця і тривалості їх вчинення, кількості потерпілих, їх віку, стану здоров`я, суттєвості порушення їх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій. Аналіз цих обставин потрібен і для з`ясування наявності особливої зухвалості або виняткового цинізму, що є основними і обов`язковими показниками грубого порушення громадського порядку.

Особлива зухвалість - це грубе порушення громадського порядку, поєднане із завданням потерпілій особі побоїв чи іншим насильством, що спричинило тілесні ушкодження, чи знущанням над потерпілим, знищенням або пошкодженням майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації, руху транспорту тощо. Винятковий цинізм - це демонстративна зневага щодо норм моральності, наприклад, груба непристойність, публічне оголення, знущання над немічними особами тощо.

Під явною неповагою до суспільства слід вважати нахабно виявлене, зневажливе ставлення винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визнаних правил поведінки і моральності. Ця ознака однаково характеризує як об`єктивну сторону хуліганства - грубе порушення громадського порядку, так і його суб`єктивну сторону - хуліганські мотиви вчинення.

Закінченим злочин визнається з моменту вчинення дії, що грубо порушує громадський порядок.

Хуліганські дії можуть бути вчинені в будь-якому місці, частіше це відбувається у парках, на вулицях, у кінотеатрах, магазинах та інших громадських місцях. Як правило, такі дії вчиняються у присутності потерпілих та інших осіб. Однак, публічність не є обов`язковою ознакою хуліганства. Воно може бути вчинене у квартирі, на безлюдній вулиці тощо. Можливе навіть вчинення хуліганства по телефону, коли винний, наприклад, у нічний час періодично тривалий час телефонує потерпілим, порушує їх нормальний сон, цинічно ображає, знущається над ними, виявляючи тим самим явну неповагу до суспільства.

Аналіз ознак хуліганства дає підставу для висновку, що такі насильницькі дії, як побої, мордування, спричинення різних за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, а також умисне знищення чи пошкодження майна характеризують особливу зухвалість.

2.4.12. Надаючи оцінку встановленим подіям та обставинам, зокрема поведінку та дії обвинуваченого, суд погоджується зі стороною обвинувачення, що в даному випадку в діях обвинувачення мало місце хуліганство, із застосуванням заздалегідь заготовленого предмета для нанесення тілесних ушкоджень - ножа, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Бо встановлені обставини доводять, що обвинувачений грубо порушував громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства, діяв цілеспрямовано, бажаючи заподіяти шкоду здоров`ю, прагнув протиставити себе суспільству, виявити п`яну зухвалість і показати зневагу до оточуючих.

2.4.13. Суд також погоджується із захисником, що показання свідків та потерпілого мають певні розбіжності. Між тим, слід зазначити, що такі розбіжності не є значними, та у цілому не дають підстав вважати надані ними показання недостовірними. Також слід узяти до уваги, що свідки та потерпілий перебували в один той же час в різних місцях, та бачили події ввечері, а деякі ще і зі значної відстані.

Також суд узяв до уваги, що і потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння, на що як на підставу неспроможності версії сторони обвинувачення посилалась сторона захисту.

Однак, установлені в судовому засіданні обставини не вказують на те, що потерпілий поводив себе через перебування в стані сп`яніння неадекватно, чи порушував громадський порядок, або в інший спосіб через свій стан агресивно поводився по відношенню до обвинуваченого як при першій із ним зустрічі в магазині, так і пізніші, при подіях зі свідком ОСОБА_10 .

2.4.14. Суд звертає увагу на те, що хуліганські дії обвинувачений розпочав щодо свідка ОСОБА_10 , а не потерпілого ОСОБА_7 , та не відмовився від свого умислу, намагаючись спричинити саме ОСОБА_10 тілесні ушкодження ножем (виказував такі погрози), чим проявляв особливу зухвалість. Не припинив обвинувачений ці дії не лише після зауважень ОСОБА_10 , а й після того, як до останнього підійшли свідок ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_7 , які так само заспокоювали обвинуваченого, намагаючись убезпечити свідка ОСОБА_10 від можливих протиправних дій обвинуваченого. Зокрема потерпілий став між обвинуваченим та свідком, аби обвинувачений не реалізував свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень ножем ОСОБА_10 ( не реалізував висловлених погроз).

Той факт, що згідно з показаннями ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_6 майже заспокоївся та прибрав до кишені ніж, і знов розлютився після того, як до них підійшли сторонні особи - потерпілий ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_9 , не дають підстав вважати, що саме через їх появу обвинувачений продовжив свої протиправні дії. Бо судом не встановлено, як то вже було наведено, що обвинуваченому ОСОБА_6 хтось становив загрозу життю чи здоров`ю, а отже відсутні підстави вважати дії обвинуваченого самозахистом, на що посилався захисник. Так само відсутні підстави вважати, що між обвинуваченим та потерпілим мали неприязні відносини, які спонукали обвинуваченого на нанесення тілесного ушкодження потерпілому. Оскільки хоча захисник і посилався на це, але встановлені в судовому засіданні обставини спростовують цю версію подій, як і показання самого обвинуваченого, який узагалі заперечував той факт, що завдавав комусь удар ножем, і не пам`ятає подій, як і того, що потерпілий його ображав, чи в інший спосіб його провокував.

2.4.15. Отже, саме з цих підстав суд констатував, що безперечно, тобто відповідно до ст. 17 КПК України - поза розумним сумнівом, встановлено, а стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений ОСОБА_6 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України - грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень.

2.5.Уточнення викладених в сформульованому обвинуваченні події.

2.5.1. Крім того, судом уточнено викладені в сформованому обвинуваченні події, а саме в останньому абзаці обвинуваченням зазначено, що «Після цього ОСОБА_6 пішов з місця полії злочину, тим самим реалізував свій умисел». Хоча як встановлено у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 після завдання удару ножем потерпілому був затриманим.

2.5.2. Такі уточнення, як і інші, зокрема послідовність подій, викладені в обвинувальному акті та встановлені під час судового розгляду, на думку суду відповідає вимогам абз. 1 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, а саме, що в мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому такі уточнення формулювання не є зміною висунутого обвинувачення, яким обмежений суд відповідно до частин 1, 3 ст. 337 КПК України чи виходом за його межі. Оскільки під час змін формулювання не відбулось зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, та не встановлено нових фактичних обставин кримінального правопорушення, зміни яких властиві лише стороні обвинувачення - прокурору.

2.5.3. Аналогічну позицію зазначено в Постанові Верховного Суду від 25.02.2021, справа 428/6594/17, провадження № 51-3199км20.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Оцінкою особистості ОСОБА_6 , наданих матеріалів, обставин, які би пом`якшували покарання обвинуваченого відповідно до статей 66 КК України - судом не встановлено.

3.2. При цьому, судом було встановлено, а стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_6 раніше судимий за ч. 1 ст. 121 КК України, як і вчинив новий злочин в стані алкогольного сп`яніння.

А отже, суд погоджується із стороною обвинувачення щодо існування обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, а саме вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром, якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид, суспільна небезпечність, стан суспільства та держави - воєнний стан внаслідок нападу росії за підтримки білорусі. Наслідки вчинення злочину, зокрема потерпілий отримав унаслідок злочинних дій легке тілесне ушкодження, що потягнуло короткочасний його розлад здоров`я, а завдана потерпілому шкода (матеріальна та моральна) не була відшкодована обвинуваченим. При цьому суд також ураховує загальні відомості щодо обвинуваченого, який має освіту, але не працював, раніше був засуджений, учинивши новий злочин в період умовно-дострокового звільнення.

4.3. При дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання у виді позбавлення волі.

Між тим, підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням положень статей 69, 69-1 КК України, судом не встановлено, як і підстав для звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з іспитовим строком, тобто в порядку статей 75, 76 КК України.

4.4. Вивченням особистості обвинуваченого, з урахуванням загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особистість обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання, у виді позбавлення строком на 6 років 6 місяців.

4.5. Однак слід урахувати, що, як вже було наведено, ОСОБА_6 раніше був засуджений вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02.10.2018 за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, звільнений 02.12.2021 умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 22 дні, а отже учинив новий злочин саме в період умовно-дострокового звільнення.

У зв`язку з чим ОСОБА_6 слід призначити покарання в порядку ст. 71 КК України - за сукупністю вироків, зокрема до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців слід приєднати частину невідбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02.10.2018 у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців, а отже остаточно слід призначити ОСОБА_6 покарання в виді позбавлення волі строком на 8 років.

4.6. Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

5. Підстави для задоволення цивільного позову, відмови у ньому, залишення його без розгляду.

5.1. У рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_7 подано цивільний позов до відповідача - обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зокрема про стягнення з ОСОБА_6 30 000 грн 00 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди, та 50 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди.

5.2. В обґрунтування вимог позивач посилається на положення статей 386, 1167, 1177 ЦК України, а саме з підстав понесення витрат на лікування після заподіяння йому обвинуваченим тілесного ушкодження, а також моральних страждань, які виникли через це заподіяння вказаного тілесного ушкодження, проходження лікування тощо.

5.3. Відзив на позову заяву не подавався.

5.4. Вирішуючи питання цивільного позову, поданого в рамках кримінального провадження, суд надає оцінку висунутому обвинуваченню, а саме повинен встановити винуватість поза розумним сумнівом, а в частині вирішення цивільного позову, виходить з загальних принципів цивільного судочинства - змагальності сторін.

5.5. У даному кримінальному провадженні було достеменно встановлено, що ОСОБА_6 діючи із хуліганських мотивів 25.08.2022 завдав ножем один удар, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я) у вигляді різаної рани скронево-потиличної ділянки зліва.

5.6. Згідно зі ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

5.7. Оцінюючи вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, суд констатує, що на підтвердження понесення витрат на лікування суду не надано жодного доказу. Відсутні такі докази також у наданих стороною обвинувачення матеріалах досудового розслідування.

А отже, виходячи зі змісту ст. 12 ЦПК України, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, суд констатує, що позивачем недоведено понесення витрат на лікування, тим більше у сумі 30 000 грн, а отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

5.8. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У силу положень частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

5.9. Оцінюючи вимоги позивача про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід виходити з того, що в судовому засіданні було встановлено факт заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесного ушкодження, яке за своєю тяжкістю відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, як і обставини їх заподіяння.

При цьому загально відомим фактом, який не потребує доказування, що заподіяння тілесного ушкодження супроводжується болем, як в момент спричинення, так і протягом часу лікування до повного відновлення. Як і те, що, ураховуючи вид тілесного ушкодження, це потребує не лише лікування, відвідування лікарні, проведення певних процедур лікування, а й часових затрат, тобто є вимушеними змінами в житті, що в сукупності є за своїм змістом моральною шкодою, яку заподіяно саме діями обвинуваченого потерпілому, і є достатньою для того, аби вирішувати питання щодо порядку її відшкодування.

З цих підстав, суд не погоджується зі стороною захисту щодо недоведеності отримання потерпілим моральної шкоди, і її недоведеності суду.

5.10. Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Виходячи з наведених висновків та розглядаючи заявлені потерпілим вимоги, ураховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також майновий стан обвинуваченого, виходячи з принципу зваженості та справедливості, оцінки рівня втручання та вимушених змін, на думку суду сума в 30 000 грн буде цілком рівнозначною та достатньою, ураховуючи та співставляючи цю суму з прожитковим мінімумом для працездатної особи та мінімальною заробітною платою, тобто рівнем соціального захисту населення в Україні.

5.11. А отже, цивільний позов ОСОБА_7 до відповідача - обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, слід задовольнити частково. Зокрема стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в якості відшкодування моральної шкоди 30 000 (тридцять тисяч) грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 25.08.2022.

Указане свідчить, що слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 починаючи з 25.08.2022 до набуття вироком законної сили виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

У зв`язку з чим, на думку суду, слід відповідно до вимог ст. 377 КПК України запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою слід залишити до набуття вироком законної сили без змін.

6.2. У цьому кримінальному провадженні проведено експертизи, зокрема судово медичні експертизи за № 042-1309-22 від 11.11.2022, № 091-279-2022 від 27.10.2022, № 081-359-2022 від 11.11.2021. Проте, суду надано лише відомості щодо витрат за висновком експерта № 042-1309-22 від 11.11.2022 у сумі 2672 грн 00 коп., а отже відповідно оскільки витрати понесені на проведення експертиз є процесуальними витратами, і ураховуючи доведення винуватості обвинуваченого, відповідно до ст. 124 КПК України ці витрати підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Слід зазначити, що у випадку встановлення наявності інших процесуальних витрат в цьому провадженні, вони можуть бути вирішені судом окремо відповідно до вимог статей 126, 537, 539 КПК України.

6.3. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України, а саме:

- ніж сріблястого кольору, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, які зберігаються в Оболонській окружній прокуратурі міста Києва, слід знищити;

- зразок речовини бурого кольору, змиви речовин бурого кольору, змиви з рук, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, слід знищити;

- футболка чорного кольору, шорти темно-синього кольору з ременем, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, слід повернути ОСОБА_6 ;

- медична карта стаціонарного хворого № 11023/1049, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження, які зберігаються в Оболонській окружній прокуратурі міста Києва, слід повернути до медичної установі в володінні якої вони перебували до часу їх вилучення.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 127-129, 366-377, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбутого ОСОБА_6 покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02.10.2018 у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання в виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до дня набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , починаючи з 25.08.2022 до набуття вироком законної сили виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в якості відшкодування моральної шкоди 30 000 (тридцять тисяч) грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Процесуальні витрати: які складаються з витрат на проведення експертизи № 042-1309-22 від 11.11.2022 у сумі 2672 грн 00 коп. - стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.

Речові докази:

- ніж сріблястого кольору, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, які зберігаються в Оболонський окружній прокуратурі міста Києва - знищити;

- зразок речовини бурого кольору, змиви речовин бурого кольору, змиви з рук, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - знищити;

- футболку чорного кольору, шорти темно-синього кольору з ременем, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - повернути ОСОБА_6 ;

- медична карта стаціонарного хворого № 11023/1049, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження, які зберігаються в Оболонський окружній прокуратурі міста Києва - повернути до медичної установи в володінні якої вони перебували до часу їх вилучення.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Строк апеляційного оскарження для осіб, які не були під час оголошення вироку обчислюється з дня отримання ними його копії.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України, а особам, які не були присутніми під час його проголошення - спрямувати не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_1