Справа № 750/6297/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/595/23
Категорія - ч. 2 ст. 125 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

її представника адвоката ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001083 від 12 вересня 2022 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2023 року про застосування до ОСОБА_11 примусових заходів медичного характеру,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою до підозрюваної у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Товстоліс Чернігівського району та області, громадянки України, не працюючої, розлученої зареєстрованої та фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , не судимої в силу ст. 89 КК України, застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_11 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишений без розгляду.

Питання про долю речового доказу вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як установив суд, 10 вересня 2022 року о 08 год. 42 хв. ОСОБА_11 , знаходячись біля будинку № 58 по вул. Бобровицькій у м. Чернігові, перебуваючи в стані неосудності, тобто, не усвідомлюючи свої дії та не керуючи ними внаслідок психічного захворювання, яке має ознаки параноїчної шизофренії (F20.0 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду), нанесла ОСОБА_8 один удар правою ногою по лівому стегну та один удар совком, який знаходився у ОСОБА_11 у правій руці, по лівому плечу, чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців лівих верхньої та нижньої кінцівок, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень без розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а також завдала ОСОБА_8 один удар совком по голові в область обличчя, чим спричинила потерпілій тілесне ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин лобної ділянки голови, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 закрити, з тих підстав, що судове рішення не відповідає вимогам Закону.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру судом не було встановлено чи мало місце суспільно небезпечне діяння, чи вчинене це діяння особою, чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічне захворювання, яке виключає застосування покарання, чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Судом не враховано, що під час досудового розслідування і судового розгляду були допущені порушення права на захист ОСОБА_11 . Заява ОСОБА_8 зареєстрована 10.09.2022, до ЄРДР відомості внесені 12.09.2022, ухвалою суду від 02.11.2022 призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза, а висновок експерта датований 29 грудня 2022 року за №561. Захисник залучений ухвалою суду від 23.02.2023.

Оскільки захисника та законного представника було залучено лише 23 лютого 2023 року, то ОСОБА_11 була позбавлена можливості поставити на вирішення експерту ряд важливих питань, втому числі питання про те, чи перебувала вона на момент вчинення злочину в особливому емоційному стані, чи вчинено злочин під його впливом, якщо так, то в чому це виявлялось, чи передувала цьому протиправна (аморальна) поведінка потерпілого або психотравмуюча ситуація, чи саме ці обставини спричинили такий стан.

З метою усунення даного порушення стороною захисту заявлялось клопотання про проведення додаткової судово-психіатричної експертизи, однак суд відхилив це клопотання, пославшись на висновок експерта №561, який повинен бути визнаний неналежним доказом.

Крім того, судом залучено в якості законного представника ОСОБА_7 , але вона фактично була позбавлена права здійснювати свої повноваження в суді і суд не посилається на її думку в дебатах.

Вказує на те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_7 стверджують про те, що ініціатором конфлікту була саме потерпіла, це підтверджується відеозаписом, переглянутим в судовому засіданні. З даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_8 говорить до ОСОБА_11 , якісь слова, після чого отримує удари, але, що це були за слова, які спровокували подальші дії ОСОБА_11 судом не встановлено і не враховано.

Судом також не враховано, що за заподіяння легкого тілесного ушкодження у стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірною поведінкою потерпілого, або в разі перевищення меж необхідної оборони чи перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, кримінальної відповідальності чинним КК України, не встановлено.

Заслухавши доповідача, законного представника та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про закриття кримінального провадження, наголосили на порушенні права ОСОБА_11 на захист, потерпілу та її представника, які заперечували проти доводів захисника та представника, прокурора, яка просила ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до статті 513 КПК України та пункту 14 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» при розгляді справи про застосування примусових заходів медичного характеру суд повинен з`ясувати: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

При цьому, ухвала суду має відповідати вимогам вищевказаної статті КПК України і містити в собі, як формулювання суспільно-небезпечного діяння, визнаного судом встановленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_11 суспільно небезпечного діяння, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, у стані неосудності, за обставин, встановлених судом, є правильними, оскільки відповідають фактичним обставинам у кримінальному провадженні, обґрунтовані сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів, які досліджені, належно оцінені судом та детально викладені в ухвалі.

Так, потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що проживає з ОСОБА_11 у одному будинку, але в різних квартирах. Зауважила, що конфлікт з ОСОБА_11 триває приблизно рік, при цьому конфлікт зумовлений виключно неадекватною поведінкою ОСОБА_11 , яка постійно порушує правила добросусідства.

10 вересня 2022 року вранці вона вийшла на вулицю та перейшла через дорогу, де чекала автомобіль, який мав привезти їй картоплю. ОСОБА_11 в цей час стояла біля хвіртки свого будинку, тримаючи в одній руці відро, в іншій совок. Вона не звертала на ОСОБА_11 уваги, але коли під`їжджав автомобіль, якого вона чекала, і намагалась перейти вулицю, назустріч їй вийшла ОСОБА_11 , не давала пройти, після чого штовхнула її в груди, вдарила ногою вище і нижче коліна, та совком, який тримала у правій руці, по голові, від чого у неї на лобі з`явилась кров. У цей час з подвір`я будинку вибігла мама ОСОБА_11 та відтягнула її. З будинку АДРЕСА_2 вийшов сусід та викликав швидку допомогу, яка доставила її до травмпункту.

Відповідно до висновку експерта № 355 від 21.09.2022 у ОСОБА_8 виявлено наступні ушкодження, які по давності утворення можуть відповідати даті 10 вересня 2022 року: рубець м`яких тканин лобної ділянки голови, котрий є наслідком загоєння забійної рани, що виникла внаслідок ударної дії тупого твердого предмета і відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; синці обличчя лівих верхніх та нижніх кінцівок, котрі виникли від дії тупих, твердих предметів за механізмом удару та тиснення та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, як в сукупності, так і кожне окремо.

З відеозапису, який був переглянутий в судовому засідання, підтверджуються показання потерпілої в частині механізму спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , при тому, що будь-якої неправомірної поведінки потерпілої не встановлено.

Для психічно здорової людини слова не можуть викликати такого емоційного стану, в якому особа не матиме можливості себе контролювати, як намагається переконати колегію суддів захисник.

Більш того, з відеозапису вбачається, що потерпіла поводила себе емоційно спокійно і саме ОСОБА_11 була емоційно не врівноваженою.

З відеозапису вбачається, що на вулиці Бобровицькій навпроти будинку 58 на певній відстані одна від одної знаходяться ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , яка викрикує в бік потерпілої нецензурні слова та словесно проганяє її з вулиці. Далі обидві рухаються назустріч одна одній, ОСОБА_11 зупиняється посередині дороги, дістає з відра предмет, схожий на совок, розвертається у бік ОСОБА_8 та розмахує ним. Коли ОСОБА_8 підходить трохи ближче до ОСОБА_11 та щось говорить в її бік, остання піднімає праву руку догори, в якій знаходиться той же предмет, стрімко наближається до потерпілої та наносить їй один удар правою ногою по лівому стегну та два удари совком в область голови та тулуба з лівого боку. Після цього, ОСОБА_11 кидає відро та совок у бік будинку, підбігає до ОСОБА_8 двічі штовхає її руками у грудну клітку.

Твердження сторони захисту про те, що судом не були встановлені слова, які потерпіла сказала ОСОБА_11 , які спричинили у неї такий емоцій ний стан, в якому вона не могла контролювати свої дії, є безпідставними та не заслуговують на увагу.

У судовому засіданні потерпіла пояснила, що конфлікти з ОСОБА_11 виникають виключно на підставі її неадекватної поведінки, яку спостерігав і суд під час судового розгляду, що і викликало розумний сумнів в здоровому психічному стані ОСОБА_11 та стало причиною для призначення амбулаторної судової психіатричної експертизи.

Більш того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_11 розпочала словесний конфлікт з висловленням нецензурних слів в бік потерпілої ще в той час, коли вони перебували на певній відстані одна від одної, отже, є неважливим, що саме сказала потерпіла ОСОБА_11 після того, як остання замахнулась на неї совком, адже цілком ймовірним може бути її обурення такою поведінкою сусідки.

З урахуванням даних, викладених в заяві ОСОБА_8 до правоохоронних органів з приводу нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , показань потерпілої, висновку судової медичної експертизи та відеозапису подій 10 вересня 2022 року, колегія суддів приходить до висновку що дії ОСОБА_11 , які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , мають ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 561 від 29.12.2022, з анамнестичних відомостей та матеріалів кримінального провадження встановлено, що у підекспертної ОСОБА_11 «…десь приблизно з 2011 року змінився психічний стан, з`явилися психічні розлади у формі маячних ідей переслідування, під впливом яких вона здійснювала неадекватні та агресивні вчинки. При теперішньому психіатричному обстеженні у підекспертної виявлені розлади з боку мислення (зісковзування, паралогічність, резонерство) емоційно-вольової сфери (неадекватність, нестійкість афекту), маячні ідеї переслідування при значному порушенні критики до свого стану і правової ситуації, що склалася».

ОСОБА_11 за своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення (10 вересня 2022 року), у вчиненні якого вона підозрюється, була позбавлена здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

За психічним станом у ОСОБА_11 порушена здатність правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правдиві свідчення.

У ОСОБА_11 на теперішній час виявлені ознаки параноїчної шизофренії (F20.0 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10 перегляду).

ОСОБА_11 за її психічним станом на теперішній час показано поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення нею суспільно небезпечних діянь.

Твердження сторони захисту про порушення права на захист ОСОБА_11 під час призначення судово-психіатричної експертизи є безпідставними.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження органом досудового розслідування не був встановлений факт розладу психічної діяльності або психічного захворювання ОСОБА_11 .

При цьому, відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна неврологічна лікарня» Чернігівської обласної ради від 15 вересня 2022 року ОСОБА_11 не зверталася за медичною допомогою до лікаря психіатра.

Підстав піддавати сумніву психічний стан підозрюваної слідчий не мав, у зв`язку з чим 29 вересня 2022 року ОСОБА_11 була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та в цей же день їй роз`яснено право на захист, що підтверджується протоколом роз`яснення права на захист, в якому ОСОБА_11 відмовилась від надання безоплатної правової допомоги.

Під час судового розгляду обвинувального акта в суді виникли сумніви щодо адекватності поведінки обвинуваченої під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього, щодо її осудності, обмеженої осудності, у зв`язку з чим виникла необхідність у перевірці психічного стану обвинуваченої.

29 грудня 2022 року Деснянським районним судом м. Чернігова був отриманий висновок судово-психіатричної експертизи №561, в якому вказано, що ОСОБА_11 за своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, була позбавлена здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У зв`язку з тим, що в ході судового розгляду були встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, порядок подальшого судового розгляду ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова 23 лютого 2023 року був змінений та продовжений згідно з правилами, передбаченими Главою 39 КПК України «Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру».

Цією ж ухвалою був залучений законний представник ОСОБА_11 її матір ОСОБА_7 та призначений захисник адвокат ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує питання: чи вчинила особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності.

На вирішення експерту судом був визначений вичерпний перелік питань, необхідних для з`ясування чи в осудному стані перебувала ОСОБА_11 на час вчинення кримінального правопорушення, в тому числі і питання чи була здатна ОСОБА_11 усвідомлювати свої дії та керувати ними під час вчинення кримінального правопорушення.

Стверджуючи про недопустимість висновку судово-психіатричної експертизи, захисник звертає увагу, що просив суд про призначення повторної психіатричної експертизи, на вирішення якої поставити питання, на які вже фактично була надана відповідь.

Так, захисник під час повторної судово-психіатричної експертизи вважає необхідним з`ясувати чи перебувала ОСОБА_11 на момент вчинення кримінального правопорушення в особливому емоційному стані.

Експертом була надана відповідь на це питання, при цьому визначено, що ОСОБА_11 була позбавлена здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, що було зумовлено її психічним станом.

Отже, визначення емоційного стану у даному випадку є недоцільним, адже особа не здатна усвідомлювати свої дії, через наявне у неї психічне захворювання.

Визначення чи передувала вчиненню кримінального правопорушення протиправна (аморальна) поведінка потерпілого або психотравмуюча ситуація, виходить за межі компетенції судово-психіатричної експертизи.

Визначення провокативної поведінки учасників кримінального правопорушення вирішується судом після дослідження всіх встановлених обставин, допиту всіх учасників та свідків.

У даному кримінальному провадженні в поведінці потерпілої не було встановлено жодних провокуючих ОСОБА_11 дій. Навпаки, саме ОСОБА_11 першою почала сварку нецензурними словами, замахнулась на потерпілу совком, після чого нанесла їй удари ногами та совком.

Таким чином, стороною захисту не було наведено переліку тих питань, які б мали суттєве значення та не були поставлені на вирішення експерту при первинній експертизі, тому колегія суддів погоджується з висновок суду першої інстанції про визнання висновку судово-психіатричної експертизи належним та допустимим доказом у кримінальному провадженні.

Вказівка захисника на те, що суд в ухвалі не послався на промову представника потерпілої ОСОБА_7 не свідчить про незаконність ухваленого судом рішення.

Згідно з журналом та технічним записом судового засідання убачається, що законному представнику особи, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 була надана можливість виступити з промовою на захист ОСОБА_11 , чим вона і скористалась.

Відповідно до вимог ст. 372 КПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з:

1) вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; назви та складу суду, секретаря судового засідання; найменування (номера) кримінального провадження; прізвища, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, року, місяця і дня його народження, місця народження і місця проживання; закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа; сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження;

2) мотивувальної частини із зазначенням: суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався;

3) резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви і положення закону, якими суд керувався, постановляючи ухвалу. Викладення мотивів надає ухвалі переконливості та робить відповідний судовий висновок зрозумілим для всіх. Резолютивна частина ухвали не повинна випливати з безпідставного враження суддів, а повинна спиратися на фактичне та юридичне обґрунтування.

Існування або відсутність певних обставин справи обґрунтовується доказами з необхідним їх аналізом.

Отже, законодавцем не визначено, що суд має викладати тезиси промов учасників кримінального провадження в судових дебатах, як помилково вважає захисник.

Ухвала суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону, її мотивувальна частина містить виклад доказів у провадженні та їх аналіз, викладені всі ті обставини, які дають обґрунтовані підстави стверджувати, що ухвала суду є законною та постановлена з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального законів.

Отже, враховуючи, що на час вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_11 перебувала у стані неосудності, що згідно з вимогами частини третьої статті 19 КК України виключає застосування до неї покарання.

Беручи до уваги, що ОСОБА_11 потребує застосування відносно неї примусових заходів медичного характеру, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню та прийняв правильне рішення про необхідність застосувати щодо ОСОБА_11 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо ОСОБА_11 судового рішення, не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2023 року про застосування до ОСОБА_11 примусових заходів медичного характеру, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14