Справа №705/918/23
1-кп/705/847/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000279 від 10.03.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 321, ч. 2 ст. 255-1 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 231 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 321, ч. 2 ст. 255-1 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 231 КК України.

Відносно обвинуваченої ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 18 червня 2023 року.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , посилаючись на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та зазначив, що з моменту обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та є достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 з метою уникнення покарання може переховуватися від суду, враховуючи її поведінку під час вирішення питання щодо обрання відносно неї запобіжного заходу під час досудового розслідування; може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, на цей час відносно неї Броварським відділом поліції Київської області скеровано до суду обвинувальний акт за ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України; також може незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, в зв`язку з чим її належна процесуальна поведінка може бути забезпечена лише запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та продовження її підзахисній строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що матеріалами клопотання не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, оскільки ОСОБА_5 є особою, яка не має судимості та не має можливості впливати на іншого обвинуваченого, який перебуває в місцях позбавлення волі та свідків, які працюють в установі виконання покарань, а тому просить суд відмовити в задоволенні клопотання.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти продовження строку тримання її під вартою та підтримала позицію захисника. Крім того, зазначила, що вона не має наміру впливати на свідків та іншого обвинуваченого по справі. Також просить врахувати, що має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, а тому переховуватися від суду вона не має наміру, в зв`язку з чим просила розглянути можливість зміни їй запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали думку обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника.

Заслухавши клопотання прокурора, врахувавши думку обвинувачених та захисників, дослідивши матеріали судової справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд повинен врахувати наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20.04.2023 було продовжено відносно обвинуваченої ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 18.06.2023 року з правом внесення застави у розмірі 30 (тридцять) прожиткових мінімумів для працездатний осіб.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду умисних, тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

На думку суду не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд врахував при застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу та в подальшому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої.

Зокрема, на думку суду, не зменшився та продовжує існувати ризик переховування обвинуваченої від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій в разі доведення її винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, що може бути розцінено нею більш небезпечним ніж переховування та втеча. Також судом враховується поведінка ОСОБА_5 під час вирішення питання щодо обрання відносно неї запобіжного заходу в межах вказаного кримінального провадження, щодо нез`явлення до суду та неодноразового порушення процесуальних обов`язків явки на виклик слідчого та суду.

Також, на думку суду, не зменшилися та продовжують існувати ризик незаконного впливу обвинуваченої на свідків та іншого обвинуваченого з метою зміни раніше даних ними показань на її користь, та ризик вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, враховуючи її особу, оскільки вона не працює, не має постійного джерела доходів, обвинувачуються у вчиненні ряду тяжких злочинів, що в сукупності свідчить про стійке неприйняття нею загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризує як особу, що схильна до вчинення нових злочинів.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення, не розпочато та в строк до закінчення дії обраного обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підготовчий розгляд не буде завершено.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними прокурором.

Крім того, суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. В даному випадку, враховуючи обставини вчинення злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , на думку суду, продовження строку тримання під вартою обвинуваченої є виправданим за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Судом не приймаються до уваги посилання обвинуваченої на те, що вона має постійне місце проживання, а також не має наміру ухилятись від суду та незаконно впливати на свідків оскільки, на думку суду, вказані обставини не зменшують суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , та не виключають наявних ризиків, а тому не можуть бути підставою для обрання обвинуваченій менш суворого запобіжного заходу.

Разом з цим, з урахуванням положень п.2, п.4 та п.5 ст. 178 цього Кодексу суд зобов`язаний оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи.

До засудження обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає передусім у забезпеченні «умовного звільнення», якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим, при цьому, суд враховує, що збереження обґрунтованої підозри у тому, що заарештована особа вчинила злочин, є обов`язковою умовою законності продовження тримання під вартою, але з перебігом певного часу цього недостатньо і суд має встановити, чи продовжують існувати інші підстави, наведені суду, виправдовувати позбавлення волі.

Таким чином, національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою, і, питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінено абстрактно і повинно оцінюватися в кожному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосованих до кожної справи (Маккей проти Сполученого Королівства).

Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Ідалов проти Росії §140).

При цьому, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу.

Зокрема, у справі «Сергій Волосюк проти України» («SergeyVolosyuk v. Ukraine», рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини наголосив, «саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою…

Таким чином, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченої та практики ЄСПЛ, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню з продовженням строку тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою на 30 днів, оскільки судом встановлена доцільність продовження такого запобіжного заходу, разом з цим застосування менш суворих запобіжних заходів не зможе належним чином запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що призведе до неможливості розгляду справи в розумні строки та з`ясування всіх обставин по справі.

Також суд не вбачає підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави, оскільки не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 314, 315, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 30 днів, який відраховувати з дня оголошення даної ухвали, а саме до 12 липня 2023 року включно.

Залишити без змін визначений раніше розмір застави тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить у грошовому еквіваленті суму 74 430 (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) гривень 00 копійок.

У разі звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави, покласти на неї на строк 2 місяці наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту за місцем проживання без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування у будь-якій формі з обвинуваченим ОСОБА_4 та свідками у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченій, захиснику та направити начальнику ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання.

Суддя ОСОБА_1