Справа № 932/3860/23
провадження № 1-кс/932/1592/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Дніпро клопотання старшого слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної Маріупольської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню за № 0000107 від 30 січня 2023 року, про арешт майна,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «BMW», марки «X1», рік випуску 2011, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення речового доказу та встановленням заборони користування, відчуження, розпорядження зазначеним автомобілем, що знаходиться у розшуку з можливістю його вилучення.

В обґрунтування заявлених вимог слідчий зазначив, що необхідно заборонити користуватися вказаним майном та обмежити право розпоряджатися ним та відчужувати його, так як не застосування заборони розпорядження, використання та відчуження вищезазначеного майна може привести до його втрати, пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженню.

На судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, що не перешкоджає розгляду справи, у відповідності до частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання розглянуто без повідомлення інших осіб.

Вивчивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої, пункту 7 частини другої статті 98 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини першої статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Аналіз наведених положень закону свідчить про можливість під час досудового розслідування накладення арешту на майно особи, яке є тимчасово вилученим, за умови наявності визначених законом підстав для цього, обумовлених необхідністю забезпечення проведення повного і своєчасного встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя встановив, що в провадженні слідчого відділу Маріупольського РУП ГУ НП в Донецькій області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000107 від 30.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.01.2023 року до Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за фактом того, що 05.04.2022 року під час бойових дій у м. Маріуполі, невстановлені особи незаконно заволоділи транспортним засобом BMW X1, державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », 2011 року випуску, що знаходився у гаражі поблизу будинку АДРЕСА_2 . Сума матеріальних збитків, визначена заявником, становить 492 000 гривень. ЄО № 229 від 30.01.2023 року.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 - власником автомобіля марки «BMW», марки «X1», рік випуску 2011, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.02.2023 враховуючи той факт, що вказаний транспортний засіб відповідає критеріям визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, рішенням слідчого автомобіль марки «BMW», марки «X1», рік випуску 2011, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Основним безпосереднім об`єктом злочину є суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху механічного транспорту. Додатковим обов`язковим об`єктом виступають відносини власності на транспортний засіб, що виникають між власником і власниками, та інші речові відносини між володільцем обмеженого речового права на транспортний засіб (титульним володільцем) і всіма іншими особами, крім самого власника.

Предметом злочину є механічні транспортні засоби, зазначені у примітці до ст. 286 КК.

Об`єктивна сторона цього злочину виражається в незаконному заволодінні транспортним засобом. Пункт 1 примітки до ст. 289 КК України визначає його як вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Злочин може бути вчинений тільки шляхом дії.

Таким чином, слідчий суддя встановив, що вказаний транспортний засіб в даному випадку є доказом, який має значення для подальшого встановлення усіх обставин справи з метою встановлення винних осіб та притягнення їх до відповідальності, а отже щодо нього слід вжити заходи з метою збереження у виді арешту.

При цьому, тимчасові обмеження особи володільця у праві власності, за встановлених обставин, слідчий суддя знаходить розумними та співрозмірними завданням кримінального провадження.

Отже, зважаючи на те, що клопотання слідчого є обґрунтованим та в судовому засіданні були встановлені підстави для накладення арешту на вказане майно, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «BMW», марки «X1», рік випуску 2011, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення речового доказу та встановленням заборони користування, відчуження, розпорядження зазначеним автомобілем, що знаходиться у розшуку з можливістю його вилучення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1