Ухвала

іменем України

08 червня 2023 року

м. Київ

справа №755/8922/21

провадження №51-3442ск23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у провадженні у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року кримінальному провадженні № 0001476за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва та жителя АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі -КК).,

встановив:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року задоволено клопотання захисника та на підставі ч. 3 ст. 263 КК звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК, кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України(далі - КПК).

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачувався у незаконному придбанні, зберіганні та носінні вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, за таких обставин.

13 травня 2021 року ОСОБА_4 в кущах на вул. Дніпровська набережна, 2 у м. Києві знайшов чорну сумку в якій знаходився пістолет «ТТ» № НОМЕР_1 та два набої до нього, яку почав зберігати при собі. Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив незаконне, придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Цього ж дня приблизно о 04:10 ОСОБА_4 з вказаною сумкою зі зброєю був зупинений працівниками поліції за адресою: м. Київ, Дніпровська набережна 2, а вказана зброя виявлена та вилучена.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу районного суду - без змін.

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_5 , указуючи на істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувану ухвалу і призначити новий розгляд у цьому суді. Зазначає, що місцевий суд всупереч вимогам ст. 94 КПК надав перевагу показанням ОСОБА_4 про те, що він знайшов збою та набої і відразу прямував до відділу поліції, щоб їх здати, над іншими доказами: протоколом огляду місця події від 13 травня 2021 року з відеозаписом та показаннями свідків, з яких вбачається, що поведінка ОСОБА_4 не була наслідком вільного волевиявлення, що виключає добровільність здачі знайденого предмета.

Також, на думку прокурора, при перегляді ухвали апеляційний суд не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги прокурора про незаконність судового рішення та не навів підстав, через які визнав ці доводи необґрунтованими, а тому вважає, що ухвала апеляційного суду постановлена без додержання вимог ст. 419 КПК та є незаконною.

Розглянувши касаційну скаргу, вивчивши надані до неї копії судових рішень, перевіривши наведені доводи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При цьому суд касаційної інстанції не перевіряє судових рішень на предмет неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків місцевого суду фактичним обставинам кримінального провадження, натомість при їх перегляді виходить з фактичних обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що звільняючи ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриваючи кримінальне провадження суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 263 КК особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона добровільно здала органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої.

При цьому добровільним здавання є тоді, коли воно вчинене за власною волею незалежно від мотивів, однак не в зв`язку з тим, що органами влади виявлено факт зберігання відповідних предметів.

Районний суд у судовому засіданні ретельно перевірив усі надані стороною обвинувачення докази, відповідно до ст. 94 КПК оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, у своїй ухвалі навів детальний аналіз цих доказів та надав відповідну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, та дійшов умотивованого висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК, правильно вказавши на те, що показання ОСОБА_4 про добровільну здачу знайденої зброї підтверджуються відеозаписом до протоколу огляду події та показаннями свідка - працівника поліції, який здійснював його затримання.

Апеляційний суд, розглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, ретельно перевірив наведені у ній доводи та дійшов переконливого висновку про законність ухвали суду першої інстанції, зазначивши відповідні обґрунтування і мотиви якими він керувався при ухваленні свого рішення.

При цьому апеляційний суд погодився з правильністю висновків районного суду в ухвалі щодо добровільності здачі ОСОБА_4 зброї органам влади, вказавши, що показання останнього підтверджуються відеозаписом до протоколу огляду події та показаннями свідка ОСОБА_6 - працівника поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_4 повідомив останнього, що знайшов сумку в якій є предмет схожий на пістолет, показав місце де знайшов і пояснив, що йшов до найближчого відділу поліції, щоб здати цю зброю, від патруля не втікав і не поводився підозріло. Ураховуючи вказані обставини апеляційний суд визнав наведені прокурором доводи безпідставними та залишив ухвалу місцевого суду без змін.

Касаційна скарга прокурора не містить доводів, які би свідчили про такі допущені судом апеляційної інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, які ставлять під сумнів законність цього рішення та можуть бути підставами для скасування оспорюваної ухвали відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу, і таких даних з її змісту не вбачається.

З огляду на викладене, касаційна скарга прокурора та додані до неї матеріали не дають приводів для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Зважаючи на викладене та керуючись п. 2 ч. 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року щодо ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3