Справа №295/9310/23
УХВАЛА

Іменем України

24.07.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 ,

про арешт майна,

подане у кримінальному провадженні №0000487 від 25.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, відповідно до змісту якого досудовим розслідуванням установлено, що з огляду на існуючий мораторій на безоплатну приватизацію земельних ділянок на час дії військового стану в Україні ОСОБА_5 , яка працює на ТОВ «Іващенко», за вказівкою директора ТОВ «Іващенко» ОСОБА_6 , звернулась до ОСОБА_7 з питанням вирішення проблеми приватизації земельних ділянок (невитребуваних паїв) на території Чуднівської міської територіальної громади Житомирської області в обхід мораторію та подальшого їх передання у власність, або оренду ТОВ «Іващенко».

Таким чином, в достовірно не встановлений час та місці у власника сільськогосподарського ТОВ «Іващенко» ОСОБА_6 , юриста ТОВ «Іващенко» ОСОБА_5 , а також начальника групи по запобіганню і виявленню корупції ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 (кума судді Чуднівського районного суду Житомирської області ОСОБА_8 ) виник умисел на вчинення ряду тяжких та особливо тяжких злочинів.

Злочинний умисел полягав у заволодінні шляхом обману земельними ділянками за наступною схемою: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також особи з числа їх знайомих та родичів звертаються до суду з позовними заявами про визнання за ними права власності на невитребувані земельні ділянки, які перебувають у віданні територіальних громад Житомирської області, та за допомогою рішення Чуднівського районного суду Житомирської області про визнання права власності, що подається до уповноважених органів, реєструється право власності на земельні ділянки, таким чином здійснюється шахрайське заволодіння ними. У подальшому, земельні ділянки за винагороду передаються у власність ТОВ «Іващенко», або здаються в оренду зазначеному товариству на тривалий термін.

З метою реалізації злочинного умислу ОСОБА_9 забезпечувала знаходження невитребуваних земельних ділянок на території громад Житомирського району Житомирської області, підсудність справ по яким перебувала б за Чуднівським районним судом Житомирської області, встановлювала анкетні дані осіб власників сертифікатів, які померли і не оформили право власності на земельні ділянки. Потім, використовуючи надані документи довірених осіб, готувала проекти позовних заяв. Позовні заяви подавались по 2 попередньо розробленим схемам. У першому випадку в позовні заяви вносилась завідомо недостовірна інформація щодо того, що позивачі успадкували вищевказані земельні ділянки від померлих осіб за заповітами і просять визнати за ними право власності. У другому позивачі у позовних заявах вказували, що працювали у соціальній сфері на селі, у зв`язку з чим зазначали, що мають право на земельну частку (пай) і просять визнати за ними право власності на конкретну земельну ділянку, яка перебуває у власності територіальної громади.

Підписані позовні заяви з додатками ОСОБА_7 і ОСОБА_5 скерувались до Чуднівського районного суду Житомирської області для прийняття рішень про визнання права власності на земельні ділянки за підставними особами. За допомогою впливу ОСОБА_7 Чуднівським районним судом Житомирської області ухвалювалось рішення суду та його копії надавались сторонам. ОСОБА_9 , у свою чергу, забезпечувала через не встановлених досудовим розслідуванням осіб на підставі прийнятих рішень судів виготовлення технічної документації, реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

У подальшому, земельні ділянки, незаконно набуті у вищевказаний спосіб, перереєстровувались на ОСОБА_6 , його близьких родичів, або передавались в оренду ТОВ «Іващенко» на тривалий термін.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з кінця 2022 року по березень 2023 року ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом прийняття 35 рішень Чуднівського районного суду Житомирської області незаконно заволоділи 47 земельними ділянками на території Чуднівської міської та Вільшанської об`єднаної територіальної громад Житомирського району Житомирської області на загальну площу 120,0724 га, спричинивши шкоду у сумі близько 2,57 млн. грн.

13.07.2023 на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира проведено обшук у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон Galaxy M51, номер моделі SM-M515F/DSN, серійний номер НОМЕР_1 в чорно-сірому чохлі з наявною сім картою з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету ДБР В1008290.

У подальшому, вищевказаний мобільний телефон був вилучений у встановленому законом порядку та постановою слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР у м. Хмельницькому визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використанні, як доказ факту та обставин вчиненого злочину та являється речовим доказом у кримінальному провадженні у розумінні ст. 98 КПК України.

Посилаючись на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, у клопотанні просить судове засідання проводити без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

З огляду на вищезазначені обставини та у відповідності до приписів ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття прокурора та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина перша ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 25.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000487, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

13.07.2023, на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира, проведено обшук у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон Galaxy M51, номер моделі SM-M515F/DSN, серійний номер НОМЕР_1 в чорно-сірому чохлі з наявною сім картою з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету ДБР В1008290.

13.07.2023 мобільний телефон Galaxy M51, номер моделі SM-M515F/DSN, серійний номер НОМЕР_1 в чорно-сірому чохлі з наявною сім картою з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету ДБР В1008290 постановою слідчого визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 167, 168 КПК України зазначені речі є тимчасово вилученим майном.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання копій наступних документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; ухвали слідчого судді від 30.06.2023 про надання дозволу на проведення обшуку; протоколу обшуку від 13.07.2023; постанови слідчого про визнання речовими доказами від 13.07.2023; які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.

Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено під час проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , - мобільний телефон Galaxy M51, номер моделі SM-M515F/DSN, серійний номер НОМЕР_1 в чорно-сірому чохлі з наявною сім картою з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , який поміщено до сейф пакету ДБР В1008290.

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1