Справа № 357/9780/22
У Х В А Л А

26.10.2022 м. Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження №0001156, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за від 01.06.2022, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянин України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, фізичної особи-підприємця, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник - адвокат ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник адвокат ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИВ:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло кримінальне провадження за обвинувальним актом за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

Сторони кримінального провадження, вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, не встановлено.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акта, які б перешкоджали його призначенню до судового розгляду не виявлено.

Підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області згідно правил підсудності, передбачених ст. 32 та 33 КПК України.

За таких обставин суд, вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 ст. 314 КПК України, вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, що надійшов до суду.

З метою підготовки справи до судового розгляду, відповідно до ч. 2 ст. 315 КПК України, судом визначено дату та місце проведення судового розгляду, визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді з боку обвинувачення, захисту та потерпілої. Також визначено, що судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, судом одноособово, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

За змістом ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.
Підстав передбачених ч. 4 ст. 314-1 КПК України за яких досудова доповідь не складається, встановлено не було.
Тож, відповідно до п.6 ч.3 ст. 314 КПК України, суд також вважає за необхідне доручити представнику персоналу Білоцерківського районого відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області скласти досудову доповідь відносно обвинуваченого, розяснивши в силу ч.4 ст. 42 КПК України обвинуваченому його право брати участь у підготовці досудової доповіді шляхом надання необхідної інформації представнику персоналу органу пробації або відмовитися від такої участі.
Відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшли письмові клопотання прокурора про продовження обраного стросовно обвинувачених запобіжного заходу у виді домашнього арешту який полягає у забороні залишати житло цілодобово.
Обвинувачені та їх захисники не заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, однак просили встановити обмеження залишати житло цілодобово у нічний час.
Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд, з огляду на думку учасників та вимоги чинного кримінального процесуального закону приходить до висновку про необхідність задоволення останннього, виходячи з наступного.

Відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2022 до обвинувачених застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України, зокрема: можливість обвинувачених переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Ухвалою слідчого судді від 23.09.2022 продовжено строк дії запобіжного заходу у межах строку досудового розслідування, тобто до 26.10.2022.

Визначений судом строк запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спливає, разом з тим, з об`єктивних підстав, завершти судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні до зазначеного строку, не представляється можливим.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 визнано неконституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вказаному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Третьої судової палати ККС ВС від 11.03.2020 по справі №459/3502/19 (провадження № 51-701 км 20) терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

З урахуванням вказаного, суд відмічає, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту згідно норм діючого кримінального процесуального законодавства передбачено: 1) слідчим суддею під час досудового розслідування (ст.ст. 181, 199 КПК України); 2) судом під час саме судового розгляду (ст.ст. 315, 331 КПК України). Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд має право розглянути клопотання учасників судового провадження про обрання (продовження), зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Метою і підставою продовження застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Частинами 1, 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, зокрема, буде переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, вчинить інше кримінальне правопорушення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.

На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинувачених до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Щодо заявлених ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд зазначає.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від суду. Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Усвідомлення настання вкрай несприятливих наслідків для обвинувачених, спонукатимуть їх змінювати своє місце проживання та переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства. У справах ЄСПЛ «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Викладене узгоджується із усталеною практикою у Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризиків: переховування від суду - втечі особи від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення (справи: Панченко проти Росії, Бекчієв проти Молдови, Ілійков проти Болгарії) відповідно до якої слід враховувати особу обвинуваченого - його моральність, відсутність міцних соціальних зв`язків та роду занять в Україні, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, зв`язок з Україною, суворість покарання за злочини, у яких він згідно з обвинувальним актом обвинувачується, як елемент оцінки зазначених ризиків, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим.

Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

Суд вважає переконливими та погоджується із доводами прокурора про продовження існування ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та ризик вчинити інше кримінальнеправопорушення. При цьому слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинувачених, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.

Так, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, неодружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, має місце реєстрації та місце проживання, є членом громадської організації «Всеукраїнська асоціація учасників бойових дій», зарахований до добровольчого формування територіальної громади № 4 на посаду стрільця, де позитивно характеризується.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має місце реєстрації та місце проживання, неодружений, є фізичною особою-підприємцем, позитивно характеризується за місцем проживання, має хронічні захворювання печінки, відповідно до обліково-послужної картки прийнятий на облік Білоцерківського ОМВК.

З огляду на наведені обставини, на даному етапі судового розгляду, судом не встановлено підстав для застосування до обвинувачених інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під домашнім арештом цілодобово.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченим більш м`яких запобіжних заходів, в судовому засіданні не встановлено, а тому твердження захисників, про пом`якшення запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби, не підлягає задоволенню, оскільки не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Отже суд приходить до висновку, що застосований до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово на даний час виправданий, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може первищувати двох місяців.

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 314-316, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню №0001156, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, одноособово суддею у відкритому судовому засіданні в приміщенні в Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 10-00 год. 04.11.2022.
Про день, час та місце судового засідання повідомити прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, викликати в судове засідання обвинувачених та їх захисників.
Доручити представнику Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .
Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку дії обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у видгляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням, передбачених ст.194 КПК України, обов`язків:
1) з`являтись до суду за першою вимогою;
2) не відлучатись із міста Біла Церква без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
5) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, а також з іншими особами, які брали участь у якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій.
Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку дії обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у видгляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на два місяці, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , із покладенням, передбачених ст.194 КПК України, обов`язків:
1) з`являтись до суду за першою вимогою;
2) не відлучатись із міста Біла Церква без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
5) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, а також з іншими особами, які брали участь у якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Повний текст ухвали оголошено 28.10.2022 о 08-30 год.
Суддя Тетяна КЛЕПА