Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2358/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

(в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 18.11.2022 року ,

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , ухвалу суду просить скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначає, що ухвала суду постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що стороною обвинувачення не були доведені ризики, на які прокурор посилався клопотанні про продовження запобіжного заходу. Зазначає, що сторона обвинувачення також не довела наявність обгрунтованої підозри щодо вчинення її підзахисним кримінального правопорушення. Посилається на те, що судом не достатньо враховано, що ОСОБА_8 серед громадськості позиціонується, як порядна людина, має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, місце роботи, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні дітей, працевлаштований. Вказує, що прокурором Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 клопотання про продовження строку тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 подав до суду з пропущенням строку.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 18.11.2022 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 15 січня 2023 року, включно.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що наведені прокурором ризики, є достатніми для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 . Також судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який санкцією статті визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Тяжкість покарання може змусити обвинуваченого переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілу та свідка, враховуючи, що потерпіла проживає поруч з ним по сусідству. Крім того обвинувачений не має постійного місця роботи та сталих соціальних зв`язків. Також судом враховано, що обвинувачений вже засуджувався у 2009 році за нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В провадженні Малинського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження від 26.02.2022 року №0000049 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду кримінального провадження, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, 18.11.2022 в судовому засіданні суду першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження, в порядку ст.331 КПК України, було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

З журналу судового засідання та технічного звукозапису вбачається, що судом була вислухана думка захисника та обвинуваченого, які заперечили проти задоволення клопотання прокурора та просили обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, а також думка прокурора, який просив продовжити обвинуваченому строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування (продовження) вказаного запобіжного заходу та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який є особливо тяжким злочином, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого вказують на обґрунтованість продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, судом враховано що наведені прокурором ризики, є достатніми для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 . Також судом враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч.1 ст.115 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Тяжкість покарання може змусити обвинуваченого переховуватись від суду, а також незаконно впливати на потерпілу та свідка, враховуючи, що потерпіла проживає поруч з ним по сусідству. Крім того обвинувачений не має постійного місця роботи та сталих соціальних зв`язків. Також судом враховано, що обвинувачений вже засуджувався у 2009 році за нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи обвинуваченого та його захисника щодо можливості зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Подання прокурором до суду клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з порушенням 10 денного строку, передбаченого ч.20-5 КПК України не є істотним порушенням вимог КПК України, яке тягне за собою скасування прийнятого по справі рішення суду про, що зазначає в апеляційній скарзі захисник.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість злочину та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, існування обґрунтованих ризиків щодо негативної поведінки обвинуваченого у суспільстві, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючисьст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 18.11.2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 15.01.2023 року, включно -без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :