Провадження №11-кп/801/257/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7

адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9

в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні судові матеріали кримінального провадження № 0000056 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2022, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народженняуродженця с. Жиганськ, російської федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-за ч. 1 ст. 263 КК України визнано невинуватим та виправдано;

-за ч. 2 ст. 307 КК України засуджено до покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 06.02.2020 по день набрання вироком законної сили.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

-за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_11 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 31.01.2020 по день набрання вироком законної сили.

Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_10 діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах місця, дати та часу виготовили психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яку в подальшому зберігали з метою збуту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, у ході проведення 31.01.2020 обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , де фактично проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , виявлено та вилучено два прозорих зіп-пакети з порошкоподібною речовиною, які згідно висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз №30/5 від 08.05.2020 містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 7,526 г.

Крім того, ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , у невстановлений слідством час дійшли домовленостей про виготовлення психотропних речовин. Надалі, ОСОБА_12 , використовуючи вигадані анкетні дані - ОСОБА_13 та свій номер телефону НОМЕР_1 , замовив через мережу Інтернет у невстановленої слідством особи прекурсор - фенілнітропропен.

З метою реалізації попередньо узгодженого спільного злочинного задуму та домовленостей, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , перебуваючи 30-31.01.2020 за адресою: АДРЕСА_4 , використовуючи попередньо придбаний прекурсор - фенілнітропропен, повторно виготовили психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

В подальшому, 31.01.2020, діючи за попередньою змовою та на виконання узгоджених домовленостей, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , збули, як плату за надання даного приміщення для незаконного виготовлення психотропних речовин, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виготовлену психотропну речовину, яка відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз №29/5 від 04.05.2020 являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетаміном загальною вагою 7,441 г.

У ході проведення санкціонованого обшуку 31.01.2020, за адресою: АДРЕСА_4 , виявлено та вилучено: - паперовий згорток із порошкоподібною речовиною, яка відповідно до Висновку містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,230 г; - прозорий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною, яка відповідно до Висновку містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 3,956 г; - паперовий згорток із порошкоподібною речовиною, поміщений у металеву коробку, яка відповідно Висновку містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою 0,287 г; - сім згортків із порошкоподібною речовиною, яка відповідно до Висновку містять психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 2,519 г; - прозорий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною, яка відповідно до Висновку містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,449 г; - дві одиниці електронних ваг, на поверхнях яких згідно Висновку наявне нашарування речовини білого кольору, яке містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін (встановити масу амфетаміну в нашаруваннях неможливо у зв`язку з недостатньою кількістю речовини для проведення кількісних досліджень); - лопатку, на поверхні якої згідно Висновку наявне нашарування речовини білого кольору, яке містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін (встановити масу амфетаміну в нашаруваннях неможливо у зв`язку з недостатньою кількістю речовини для проведення кількісних досліджень); - прозорий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною, яка відповідно до Висновку містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін (встановити масу амфетаміну в нашаруваннях неможливо у зв`язку з недостатньою кількістю речовини для проведення кількісних досліджень); - пластикову ємність із порошкоподібною речовиною, яка згідно Висновку містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін (встановити масу амфетаміну в нашаруваннях неможливо у зв`язку з недостатньою кількістю речовини для проведення кількісних досліджень).

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачувався в тому, що у порушення п. 1 Додатку 1 Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», пунктів 2, 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, умисно, у невстановлений слідством час, придбав у невстановленої особи корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 з запалом до неї та пістолет моделі «ROHM RG 88» з магазином, які в подальшому зберігав за адресою власного проживання.

Так, у ході проведення 31.01.2020 обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , де фактично проживає ОСОБА_10 , у кармані куртки, що належить останньому виявлено та вилучено корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 з запалом до неї, які згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України №13 від 13.03.2020 являється корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 з транспортною пробкою для корпусів ручних гранат промислового виготовлення військового призначення та підривачем «Уніфікованим запалом, дистанційної дії типу УЗРГМ-2» промислового виготовлення військового призначення, які в конструктивному поєднані для здійснення вибуху та відносяться до бойових припасів.

Також, в ході обшуку виявлено та вилучено пістолет моделі «ROHM RG 88», який згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України №53 від 17.02.202 являється ручною короткоствольною самозарядною гладкоствольною вогнепальною зброєю.

Суд першої інстанції, виправдав ОСОБА_10 та вказав, що докази, не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими між собою, які б доводили винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Зокрема, суду першої інстанції не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що вилучені в ході обшуку предмети, а саме: запал, граната Ф-1 та пістолет, належать ОСОБА_10 .

З протоколу обшуку вбачається, що запал та граната Ф-1 були знайдені у шафі, яка знаходилась у великій кімнаті, зокрема у внутрішній кишені шкіряної куртки, а пістолет з магазином був вилучений з великої кімнати з-під ліжка.

З наданих суду показань обвинуваченого ОСОБА_11 вбачається, що в квартирі, за адресою: АДРЕСА_3 , проживало троє осіб, а саме, він, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , кожен окремо у своїй кімнаті. ОСОБА_12 під час надання пояснень в судовому засіданні зазначив, що йому невідомо кому саме належать вилучені речі.

З наведеного слідує, що подія кримінального правопорушення в цій частині не підтверджена жодним доказом і не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Отже, надані стороною обвинувачення письмові докази хоча є належними, однак лише підтверджують, що вилучені в ході обшуку речі є вогнепальною зброєю та бойовими припасами, але не виключають ту обставину, що вони могли б належати будь-якій іншій особі, яка мала доступ до квартири, за адресою: АДРЕСА_3 , враховуючи показання свідків та обвинуваченого ОСОБА_11 , тому в сукупності з іншими наданими доказами, не доводять причетність ОСОБА_10 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суду стороною обвинувачення надано не було.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2022 в частині виправдання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 263 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим у вигляді позбавлення волі строком на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На думку прокурора, твердження суду про недостатність доказів спростовується дослідженими у судовому засіданні протоколами обшуку від 31.01.2020, відповідно до яких у квартирі АДРЕСА_5 31.01.2020 було проведено 2 обшуки, один в період часу з 8:00 до 12:00, другий - з 13:30 до 14:20. Під час першого обшуку у квартирі виявлено та вилучено предмети, схожі на запал та гранату Ф-1 (а.с. 149-153), під час другого обшуку - пістолет з магазином (а.с. 162-168). Зазначені обшуки проводилися у присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , про що зазначено у протоколах та на підставі ухвал слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуків. Також, судом не взято до уваги той факт, що зауважень, заперечень та доповнень від учасників обшуку, у тому числі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були присутні під час обшуку, не надійшло.

Крім того, судом не враховано той факт, що ОСОБА_11 , на показання якого посилається суд, виправдовуючи ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 263 КК України, є також зацікавленою особою, будучи обвинуваченим у цьому ж кримінальному провадженні.

Адвокат ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , просить вирок суду в частині визнання ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України скасувати, а справу закрити.

На думку адвоката, показання допитаних в суді свідків не конкретні, неправдиві, та не вказують на те, що ОСОБА_10 причетний до збереження чи виготовлення наркотичних засобів з метою збуту.

Крім того, свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в яких по місці проживання вилучені наркотичні засоби є зацікавленими особами (по теперішній час не притягнуті до кримінальної відповідальності) вони надали покази під тиском, та як зацікавлені уникнути від кримінальної відповідальності.

Особисто у ОСОБА_10 слідством не вилучались будь-які наркотичні засоби.

Обвинувачення ґрунтується виключно на доказах, зібраних за результатами оперативно-розшукових заходів, однак законності заведення оперативно-розшукової справи та проведення в її межах оперативно-розшукових заходів судом не перевірено.

Так відсутні підтвердження отримання коштів спеціального призначення оперативними працівниками міліції, законність їх походження, відсутність в матеріалах кримінального провадження акту про перерахунок виділених коштів з переписом номерів та серій купюр з виготовленням їх ксерокопій, відсутність підписів та прізвища оперативних працівників ОБНОН на копіях грошових купюр, отриманих для проведення даної оперативної закупки свідчать про недопустимість цих доказів.

Адвокат ОСОБА_9 подав клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 з-під варти у зв`язку із відбуттям покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2022.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідача, прокурорів, які просили задовольнити апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його адвоката, які просили вирок суду скасувати та виправдати ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , який просив задовільнити його клопотання, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне, а клопотання адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , слід задовільнити.

Мотиви Суду.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду щодо ОСОБА_11 не оскаржується, тому щодо нього не переглядається.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України - судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим .

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив наступні обставини справи: ОСОБА_10 діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах місця, дати та часу виготовили психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яку в подальшому зберігали з метою збуту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 та яка була вилучена 31.01.2020 під час проведення обшуку, загальна маса вилученої психотропної речовини становить 7,526 г. Крім того, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні ще одного епізоду, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , у невстановлений слідством час дійшли домовленостей про виготовлення психотропних речовин та з метою реалізації попередньо узгодженого спільного злочинного задуму та домовленостей, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , перебуваючи 30-31.01.2020 за адресою: АДРЕСА_4 , використовуючи попередньо придбаний прекурсор - фенілнітропропен, повторно виготовили психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яку збули як плату за надання даного приміщення для незаконного виготовлення психотропних речовин, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Суд критично ставиться до невизнанням вини обвинуваченим ОСОБА_10 у збуті психотропних речовин, оскільки його вина доводиться дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами.

Так, згідно протоколу обшуку від 31.01.2020, за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 орендував квартиру було виявлено, відповідно до висновку експерта №30/5 від 08.05.2020 - амфетамін, масою 7,526 г. В подальшому, у ході проведення обшуку від 31.01.2020, за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_12 виготовляли амфетамін, було вилучено амфетаміну, загальна маса якого складає 7,441 г.

Зважаючи на велику кількість психотропної речовини, яка була вилучена, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що дії ОСОБА_10 були спрямовані не просто на зберігання психотропної речовини, а саме на її збут, що підтверджено і іншими доказами в справі.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 надали суду показання, що ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_10 виготовляли у квартирі де вони проживали, амфетамін, який також надавали їм для вживання. Зокрема, саме, 30.01.2020 у нічну пору доби ОСОБА_12 разом з ОСОБА_10 у ванній кімнаті виготовили амфетамін, частину якого залишили їм. В подальшому, виготовлений амфетамін був вилучений в ході обшуку 31.02.2020.

Показання вказаних свідків узгоджується з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, відповідно до яких ОСОБА_14 та ОСОБА_15 впізнали особу на фото на ім`я « ОСОБА_18 », прізвисько « ОСОБА_18 », який 31.01.2020 саме разом із ОСОБА_12 виготовив та збув їй психотропну речовину - амфетамін. Підстав сумніватись в їх свідченнях немає.

З матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, було встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_12 неодноразово домовлялися з різними особами, які слідством не встановленні, за допомогою завуальованих висловів та звернень про продаж психотропних речовин, та характеристики психотропних речовин, що підтверджує факт того, що обвинувачений ОСОБА_10 знав та розумів протизаконність своїх дій та намагався приховати свою діяльність та уникнути відповідальності за це.

Отже, показання обвинуваченого, з приводу того, що психотропну речовину він не виготовляв та не збував, нещирими та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за більш тяжке кримінальне правопорушення.

Крім того, прокурором під час досудового розслідування були розсекреченні процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД та результати їх проведення, з якими сторона захисту була ознайомлена до надходження справи, жодних клопотань чи заперечень з цього приводу не надходило. Підставою їх проведення були ухвали апеляційного суду щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що дані докази є належними та допустимими.

Вищезазначені обставини підтверджуються також протоколом затримання ОСОБА_10 , який добровільно видав під час затримання телефон марки «BlackBerry» з сім-картою НОМЕР_2 та з сім-картою НОМЕР_3 (т.5 а.с. 128-130) та протоколом огляду предметів від 07.02.2020, об`єктом якого був мобільний телефон «Blackbeery» з номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_3 , вилучений під час затримання ОСОБА_10 в ході огляду якого було виявлено переписки з різними особами з зашифрованим змістом щодо купівлі заборонених речовин.

Щодо доводів сторони захисту про непричетність ОСОБА_10 до вилучених під час обшуку 31.01.2020 заборонених речовин та предметів, оскільки іншим складом суду вже винесено вирок стосовно ОСОБА_12 , який надаючи показання в судовому засіданні в межах даного кримінального провадження визнав, що вилучені психотропні речовини належать лише йому, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд критично оцінює показання ОСОБА_12 під час допиту в судовому засіданні, та вважає, їх неправдивими, оскільки вони оспорюються дослідженими в сукупності доказами в даному кримінальному провадженні.

Окрім цього, ОСОБА_12 був засуджений, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за попередньою змовою з особою матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, і як було встановлено цією особою є ОСОБА_10 , у великих розмірах та з метою збуту, по факту вилучених під час обшуків 31.01.2020 заборонених предметів та речовин, що повністю збігається з обставинами викладеними в обвинувальному акті в даному кримінальному провадженні. Крім того, в ході розгляду кримінального провадження, стосовно ОСОБА_12 , останній визнав свою вину повністю та повідомив, що за викладений в обвинувальному акті обставин виготовляв амфетамін та частину віддавав, як оплату за помешкання де його варив.

Таким чином, на думку колегії суддів, надаючи показання ОСОБА_12 намагався ввести суд в оману, з метою покращення долі ОСОБА_10 .

За таких обставин, Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307 України.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 колегією суддів під час перевірки кримінального провадження не виявлено.

Щодо апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Виходячи із змісту положень ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється при умові, коли в ході судового розгляду винність особи у вчиненні злочину доведена об`єктивними доказами, одержаними законним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… 4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що судом першої інстанції було повно, всебічно і об`єктивно досліджено обставини кримінального провадження, та на підставі сукупності правильно оцінених доказів з точки зору достатності для ухвалення обвинувального вироку, всупереч доводам прокурора, зроблено висновок про недоведеність в діяннях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що є підставою для його виправдання за цим законом про кримінальну відповідальність.

При цьому суд у своєму вироку проаналізував кожен доказ, на який прокурор посилався під час розгляду кримінального провадження у суді і дав їм належну оцінку з точки зору відносності, допустимості та достатності.

Так, згідно протоколу обшуку від 31.01.2020, проведений за адресою: АДРЕСА_3 , судом встановлено, що у великій кімнаті, у шафі, з лівої сторони кімнати у внутрішній кишені шкіряної куртки було виявлено та вилучено предмет схожий на запал, предмет схожий на гранату Ф-1.

Також, під час обшуку від 31.01.2020, у великій кімнаті з правої сторони під ліжком, яке знаходиться з правої сторони від входу, було виявлено та вилучено предмет схожий на пістолет з магазином.

Однак, заборонені предмети було виявлено після завершення обшуку у квартирі за відсутності понятих, про що було повідомлено учасниками в судовому засіданні.

З протоколу обшуку вбачається, що запал та граната Ф-1 були знайдені у шафі, яка знаходилась у великій кімнаті, зокрема у внутрішній кишені шкіряної куртки, а пістолет з магазином був вилучений теж з великої кімнати з-під ліжка.

Обвинувачений ОСОБА_11 суду пояснив, що в квартирі, за адресою: АДРЕСА_3 , проживало троє осіб, а саме, він, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , кожен окремо у своїй кімнаті.

ОСОБА_12 під час надання пояснень в судовому засіданні зазначив, що йому невідомо кому саме належать вилучені речі.

З наведеного слідує, що єдиною обставиною, яка знайшла підтвердження в суді, є факт вилучення в ході обшуку 31.01.2020 вогнепальної зброї та бойових припасів з квартири в якій проживав ОСОБА_10 разом з іншими двома особами, однак жодних дактилоскопічних, одорологічних та інших досліджень на предмет належності вилучених предметів конкретній особі під час досудового розслідування проведено не було.

Отже, надані стороною обвинувачення письмові докази лише підтверджують, що вилучені в ході обшуку речі є вогнепальною зброєю та бойовими припасами, але не виключають ту обставину, що вони могли б належати будь-якій іншій особі, яка мала доступ до квартири, за адресою: АДРЕСА_3 , враховуючи показання свідків та обвинуваченого ОСОБА_11 , тому в сукупності з іншими наданими доказами, не доводять причетність ОСОБА_10 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суду стороною обвинувачення надано не було.

Дійсно свідчення свідків та обвинуваченого що їм не відомо де взялась зброя в квартирі породжують у Суду сумнів в їх правдивості. Однак, відповідно до вимоги частин другої статті 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, тоді як надані докази стороною обвинувачення дозволяють лише припустити, а не впевнено стверджувати, що вилучена при обшуку пістолет та граната належали обвинувачуваному.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту, а тому Суд не може надавати перевагу версії обвинувачення за наявності обставин, що підтверджують версію сторони захисту та повністю її не спростовують, а лише породжують сумнів.

Суд наголошує на тому, що КПК України зобов`язує не доводити невинуватість у вчиненні злочину, а навпаки - доводити «винуватість особи поза розумним сумнівом».

Оскільки в суді апеляційної інстанції, обвинувачення не надало нові докази причетності ОСОБА_10 до злочину, Суд вважає, що в цій справі вичерпано можливості такі докази отримати, а тому рішення суду першої інстанції щодо його виправдування за ч. 1 ст. 263 КК України є вірним.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2022 відносно ОСОБА_10 залишити без зміни.

Клопотання адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , задовільнити.

Звільнити ОСОБА_11 з-під варти у зв`язку з відбутим покаранням за даним вироком.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_20