н/п 1-кс/953/1261/23
"15" лютого 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
13 лютого 2023 року о 10.49 год. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання слідчої, в якому вона просить накласти арешт, в тому числі шляхом заборони відчуження та заборони усім суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», вчиняти будь-які дії реєстраційні дії щодо наступного нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_5 , а саме:
-квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, квартири, серія та номер: 55, виданий 17.03.2020, видавник: ПН ХМНО Харківської області ОСОБА_6 ;
-житловий будинок літ. «Ю-2» за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу р№1993, 29.04.2008, ОСОБА_7 приватний нотаріус ХМНО;
-квартира за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу р№1528, 23.04.2004, ОСОБА_8 приватний нотаріус ХМНО;
Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що на території Київського району м. Харкова за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,05 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розміщено нежитловий будинок, що належать на праві власності ОСОБА_5 та знаходяться у використанні останньої та її цивільного чоловіка ОСОБА_10 .
Крім того, встановлено, що у 2019 році, точний час в ході досудового розслідування встановлено не було, у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою реалізації якого він вступив в злочинну змову зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_5 .
За вказаним фактом 11.01.2023 ОСОБА_10 та ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене групою осіб.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на нерухоме майно, що перелічене в прохальній частині клопотання слідчої.
Тому, звернення з відповідним клопотанням важливо для забезпечення доказової бази у кримінальному провадженні, про що йдеться в ст. 170 КПК України.
У судове засідання слідча не з`явилась, повідомлена судом у встановленому законом порядку, надала до суду заяву, в якій просить розглянути клопотання про арешт майна за її відсутності.
Неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Підозрювана ОСОБА_5 як власник майна, у судове засідання не викликалась, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
11.01.2023 повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.
Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 26.01.2023 ОСОБА_5 на праві власності належить наступне нерухоме майно:
-квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, квартири, серія та номер: 55, виданий 17.03.2020, видавник: ПН ХМНО Харківської області ОСОБА_6 ;
-житловий будинок літ. «Ю-2» за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу р№1993, 29.04.2008, ОСОБА_7 приватний нотаріус ХМНО;
-квартира за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу р№1528, 23.04.2004, ОСОБА_8 приватний нотаріус ХМНО;
видавник: ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ;
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Отже, враховуючи положення ст. 2, ст. 7, ст. 170, ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання, як того вимагає ч. 2 ст. 173 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що накладання арешту на майно підозрюваної, забезпечить доказову базу у вказаному кримінальному провадженні. На інші підстави застосування обмеження права власності підозрюваної ОСОБА_5 слідча в своєму клопотанні не посилається взагалі, що в даному випадку не відповідає завданням кримінального провадження при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на належне їй майно у вказаній частині.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу
судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя - ОСОБА_1