Справа № 703/1728/22

УХВАЛА

28 жовтня 2022 року м. Сміла
Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -
встановив:
У рамках розслідування зазначеного кримінального провадження старшим слідчим ОСОБА_6 подано клопотання про проведення обшуку до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.
12 серпня 2022 року слідчим суддею клопотання слідчого задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначена квартира на праві власності належить ОСОБА_4 та його дружині ОСОБА_7 та придбана ними перебуваючи у шлюбі за спільні кошти.
18 серпня 2022 року на виконання ухвали Смілянського міськрайонного суду проведено обшук у квартирі АДРЕСА_2 .
За результатами обшуку слідчими було вилучено комп`ютерну техніку (системні блоки, сервера, комутатор, відеореєстратори, мобільні телефони, жорсткі диски, стартові пакети, gsm шлюзи та інше.
12 вересня 2022 року ОСОБА_4 допитано в якості свідка та ним надано детальні покази, які цікавили орган досудового розслідування в тому числі щодо належності саме йому права власності на вилучене в ході обшуку майно.
У ході проведення допиту як свідка, ОСОБА_4 стало відомо, що на все вилучене майно ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду накладено арешт.
Зауважив, що про вказане рішення ОСОБА_4 ніхто не повідомляв та при розгляді клопотання про арешт майна в суді останній присутнім не був.
Вказав, що слідчий ОСОБА_6 повертати вилучене у ОСОБА_4 майно відмовляється, посилаючись на необхідність проведення комп`ютерно-технічної експертизи.
Разом з тим, на думку представника заявника, орган досудового слідства вже більше двох місяців безпідставно утримує тимчасово вилучене майно, оскільки в ході обшуку слідчими вилучено техніку, яка не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження та судом дозвіл на її вилучення не надавався. Крім того, власнику обладнання в ході обшуку не було надано можливість зняти копії із вилученої техніки, чим заблоковано його господарську діяльність, оскільки ОСОБА_4 є фізичною особою підприємцем та одним із видів його економічної діяльності є надання послуг у сфері пасажирських перевезень (таксі). Ним та його працівниками надаються «диспетчерські» послуги за допомогою обладнання, яке було вилучено слідчими. Зауважив також, що до будь-якої протиправної діяльності ОСОБА_4 жодного відношення не має та готовий сприяти органу досудового розслідування у встановленні істини в кримінальному провадженні. Крім того, в ході обшуку слідчими вилучено відеореєстратори, своєчасний огляд інформації з яких надав би слідчим швидкі відповіді на питання, що стосуються предмету розслідування.
На даний час накладення арешту на вказане майно є невиправданим втручанням у права його власника на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, в зв`язку з чим адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.
ОСОБА_4 та його представник у судове засідання не з`явилися, адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з заявою, в якій просив розгляд клопотання провести без його участі, клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.
Слідчий відділу поліції №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 та прокурор Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, однак направили до суду спільну письмову заяву, в якій проти задоволення клопотання про скасування арешту майна вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , не заперечували, посилаючись на те, що вилучені речі були направлені до Черкаського НДЕКЦ для огляду за участю спеціаліста. На даний час огляд завершений та в ході огляду даних котрі мають значення для матеріалів кримінального провадження - не виявлено.
З врахуванням положень ч.4 ст.107 та ч.2 ст.174 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд клопотання без участі особи, яка заявила клопотання, особи, за клопотанням якої було арештовано зазначене у клопотанні майно, та прокурора, а також без фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
Слідчий суддя, врахувавши позицію особи, яка звернулася з клопотанням, слідчого та прокурора, які викладені в їх заявах про розгляд справи без їх участі, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається з вищевказаної ухвали слідчого судді, при вирішенні клопотання слідчий суддя, врахував, що вищевказане майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, відтак можливо містить відомості, які можуть бути використанні як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження тому було вирішено, що повернення вищевказаного майна особі, у володінні та користуванні якої воно знаходиться, може призвести до його приховування, знищення чи пошкодження, а також унеможливить збереження незмінності слідів кримінального правопорушення, які на ньому могли залишитися.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ч.1 ст.316 КПК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.317 КПК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч.ч.1-6 ст.319 КПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод, учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності, як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.
Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заборонено будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійсненим на підставі закону.
ЄСПЛ в своїх рішеннях визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року).
Відповідно до ст. 16 КПК України - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
Сукупність наведених норм свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.
Відповідно до ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
При вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує вимоги чинного законодавства, щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, запобігає зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Таким чином, продовження існування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, є безумовним порушенням прав власника та користувача вказаного майна ОСОБА_4 та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того в кримінальному провадженні відсутні дані, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне користування заявником належним йому майном.
Крім цього, згідно письмової заяви слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 , яка надійшла до суду 31 жовтня 2022 року, останні проти задоволення клопотання про скасування арешту майна вилученого в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , не заперечували, посилаючись на те, що вилучені речі були направлені до Черкаського НДЕКЦ для огляду, оглянуті спеціалістом та в ході проведеного огляду даних котрі мали б значення для матеріалів кримінального провадження - не виявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-174, 370, 372 КПК України,
постановив:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений о 15 год. 30 хв. 02 листопада 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1