ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням для відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2020 року засудженого ОСОБА_5 , -

встановив:

20.02.2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання у місцях позбавлення волі.

Представник органу з питань пробації ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримала, просила суд скасувати засудженому ОСОБА_5 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання, у зв`язку з тим, що він не виконує покладені на нього судом обов`язки, а саме не з`являється на реєстрацію без поважних причин та вчинив ряд адміністративних правопорушень.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що подання органу пробації є на даний не доведеним, у зв`язку з відсутністю відповідних судових рішень, які підтверджують визнання ОСОБА_5 винувати у вчиненні адміністративних правопорушень.

Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду заперечив обставин викладених у поданні, зазначивши, що адміністративних правопорушень він не вчиняв.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи, дійшов наступних висновків.

16.10.2020 року Приморським районним судом м. Одеси від ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст. 121 КК України (далі КК) до позбавлення волі строком на 5 років, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, а саме періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 15.11.2021 року вирок суду стосовно ОСОБА_5 набрав законної сили та 10.12.2020 року надійшов до Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області на виконання і відповідно до вимог чинного законодавства засуджена на облік.

02.11.2021 року за вих. № 9408/28/22-21 Приморським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області було направлено подання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 16.10.2020 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2021 року у задоволенні вищевказаного подання було відмовлено.

З подання встановлено, що в період часу з 14.02.2022 року по 01.08.2022 року засуджений ОСОБА_5 з`являвся вчасно на реєстрацію до Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації».

08.08.2022 року засуджений не з`явився на реєстрацію до Приморського РВ, 09.08.2022 року надав пояснення. Того ж дня йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування призначеного покарання.

Як зазначено в поданні, ОСОБА_5 09.08.2022 року, 11.08.2022 рок та 16.11.2022 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

13.02.2023 року ОСОБА_5 з`явився до органу пробації та йому було винесене письмове попередження.

Відповідно до ч.3 ст.164 КВК України (далі КВК) звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

За змістом ч.2 ст.78 КК та ч.1 ст.166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 166 КВК подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Хоча главою 26 КВК, якою встановлений порядок здійснення контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання, не врегульоване питання поважності причин невиконання обов`язків або неявки за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, але зі змісту ч.1 ст.34, ч.1 ст.37 ч.6 ст.41 КВК слідує, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

Тому, на думку суду, при вирішенні питання про скасування випробування також слід встановити, чи мала засуджена особа об`єктивну можливість виконати покладені на неї обов`язки. Лише формальне невиконання обов`язків при наявності об`єктивних причин (наприклад, хвороба), що не залежать від волі засудженої, які об`єктивно перешкоджали їй виконати їх належним чином, не можуть бути підставою направлення для відбування покарання.

З досліджених судом матеріалів випливає, що дійсно засуджений ОСОБА_5 допустив неявки на реєстрацію, після яких йому були винесені письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків, чим не виконав покладений на нього судом обов`язок з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Як встановлено судом, з подання та доданих матеріалів не встановлено причини неявки ОСОБА_5 до органу пробації, що не дає змогу надати суду можливість встановити чи були ці неявки допущені з поважних чи не поважних причин. Крім того, як вбачається з матеріалів доданих до подання, ОСОБА_5 підтримував зв`язок з представником органу пробації.

Більш того, як було встановлено під час судового розгляду, ОСОБА_5 до допущення вказаних порушень, систематично з`являвся та з`являється для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та за час іспитового строку.

При цьому, судом не приймається до уваги копії протоколів про адміністративні правопорушення, оскільки будь яких доказів, що ОСОБА_5 було визнано винуватим та піддано адміністративному стягненню на підставі вказаних протоколів, не надано, зокрема цей факт має бути підтверджений постановами суду про накладення адміністративного стягнення на нього за скоєння ним адміністративних правопорушень, які набрали законної сили.

Вказане узгоджується з Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи непростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому суд також виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За встановлених обставин, суд визнає, що поведінка засудженого не може беззаперечно свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення, його ухилення від відбування іспитового строку, а тому не може бути підставою для скасування йому випробування та направлення його для відбування призначеного покарання.

Керуючись ст. 78 КК України, ст.ст. 164, 166 КВК України, ст.ст.21, 370, 376, 369-372, 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні подання начальника Приморського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали проголошено 24 березня 2023 року о 09:40 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/14788/20

Номер провадження № 1-в/522/112/23

Головуючий суддя ОСОБА_1