Справа № 590/219/21
Провадження № 1-кп/590/4/23
У Х В А Л А

Іменем України

13.02.2023 року смт. Ямпіль

Ямпільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участью секретар судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

спеціаліста - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Ямпільського районного суду Сумської області клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про визнання в порядку ч.2 ст.89 КПК України недопустимими доказами протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 22.01.2021 разом з додаткам, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000360 від 14.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 369-2, ч.2 ст.345 КК України, -

встановив :

В провадженні Ямпільського районного суду Сумської області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000360 від 14.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 369-2, ч.2 ст.345 КК України.

В судовому засіданні під час розгляду даного кримінального провадження захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 було заявлено усне клопотання про визнання недопустимими доказами протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 22.01.2021 разом з додаткам: оптичним DVD-R диском та картою пам`яті Мicro SD з відеозаписом даної негласної слідчої (розшукової) дії, проведеної відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через встановлення очевидних протиріч з вимогами КПК України, та припинення його дослідження в судовому засіданні.

Захисник вважає, що підставою для визнання недопустимим цього доказу є те, що Протокол не містить відомостей про технічний засіб, а також з протоколу не зрозуміло хто саме проводив НРСД, оскільки протокол не містить даних щодо інших осіб, які були залучені до проведення даної негласної слідчої (розшукової) дії, окрім самого гр.. ОСОБА_7 ..

Прокурор заперечив відносно клопотання, вважає доводи, викладені захисником необгрунтованими.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, дійшов наступного.

Здійснення перевірки доказів на їх допустимість, якщо сторона захисту ставить їх під сумнів, є обов`язком суду.

За змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Виходячи з положень ч.1 ст.86 КПК України допустимість доказів - це придатність їх для використання у кримінальному процесі за формою. Вимогами допустимості доказів є законність джерела, способу отримання доказів, процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій, належний суб`єкт, що має право проводити процесуальні дії з отримання доказів.

Так, жоден доказ обвинувачення чи захисту не має наперед визначеної сили серед інших доказів, і такі докази, підлягають врахуванню судом на рівні з іншими доказами у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

З огляду на положення ст.ст.86, 87, 89, 290 КПК України, які встановлюють критерії допустимості доказів в межах кримінального провадження, враховуючи підстави, на які посилається захисник як на підставу клопотання, так і заперечення проти клопотання, суд приходить до наступних висновків:

Так, згідно з ч. 1 ст. 246 КПК відомості про факт та методи проведення НС(Р)Д не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік відомостей, що є державною таємницею, визначений Зводом відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженим наказом голови Служби безпеки України від 12 серпня 2005 року № 440, відповідно до 40 змісту пунктів 4.5.1, 4.5.6 якого до державної таємниці належать відомості про номенклатуру, фактичну наявність спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки - устаткування, апаратури, приладів, пристрів, програмного забезпечення, препаратів та інших виробів, призначених (спеціально розроблених, виготовлених, запрограмованих або пристосованих) для негласного отримання інформації, що розкривають найменування, принцип дії чи експлуатаційні характеристики технічних засобів розвідки, спеціальних технічних засобів чи спеціальної техніки, призначених для здійснення та забезпечення оперативно-розшукової, контррозвідувальної чи розвідувальної діяльності, володіння якими дає змогу зацікавленій стороні впливати на її результати, що створює загрозу національним інтересам і безпеці.

Тобто право обмеження на розкриття у кримінальному провадженні відомостей, визначених ст. 246 КПК, обумовлено віднесенням їх до державної таємниці та потребою зберігати таємні поліцейські методи розслідування злочинів. Застосований у кожній справі порядок прийняття рішень має відповідати вимогам змагального судового процесу та рівності сторін, що передбачає належні гарантії захисту інтересів обвинуваченого.

З огляду на вказане, не суперечить положенням статей 104, 105, 252 КПК зазначення ст..оперуповноваженим в ОВС відділу моніторингу та зонального контролю Сумського управління ДВБ Національної поліції України майором поліції ОСОБА_8 у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 22.01.2021 відомостей про те, що під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль за допомогою технічних засобів 20.01.2021 отримано матеріали, які можуть бути використані як доказ /перераховуються які саме/, без зазначення назви та серійного номера технічного засобу, що само по собі не є істотним порушенням КПК.

Враховуючи, що відомості про спеціальні технічні засоби, призначені для негласного отримання інформації, є державною таємницею й стосуються не тільки цього кримінального провадження, їх розголошення без належних і обґрунтованих підстав загрожує національним інтересам та безпеці, поняття і ознаки яких визначені в Законі України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України».

Згідно з ч. 1 ст. 256 КПК протоколи щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо- або відеозаписи, фотознімки, інші результати, здобуті за допомогою застосування технічних засобів, можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування.

Отже, не зазначення в протоколі НС(Р)Д технічних характеристик пристрою, на який велася відео фіксація аудіо-, відеоконтролю особи не ставить під сумнів належність та допустимість як доказу протоколу НС(Р)Д, карти пам`яті та DVD-R диску - додатку до нього.

Щодо іншої підстави для визнання очевидно недопустимими доказів, на яку звертає увагу суда захисник, а саме те, що з протоколу не зрозуміло хто саме проводив НРСД, оскільки протокол не містить даних щодо інших осіб, які були залучені до проведення даної негласної слідчої (розшукової) дії, окрім самого гр.. ОСОБА_7 , з чого можна зробити висновок, що саме сам ОСОБА_7 відносно себе проводив вказані дії, що суперечить положенням ст..260 КПК України, суд , розмірковуючи над цим питанням приходить до наступного.

Так, дійсно, згідно ст..260 КПК України Аудіо-, відеоконтроль особи є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без її відома на підставі ухвали слідчого судді, якщо є достатні підстави вважати, що розмови цієї особи або інші звуки, рухи, дії, пов`язані з її діяльністю або місцем перебування тощо, можуть містити відомості, які мають значення для досудового розслідування.

А системний аналіз ст.89 КПК України дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК України. Це означає, що очевидно недопустимим є доказ, будь-яке порушення процедури отримання якого згідно положень КПК України є безумовною підставою визнання його недопустимим.

При цьому, при визнанні того чи іншого доказу недопустимим, суд має зазначати конкретну норму процесуального закону, порушення якої, з урахуванням наслідків такого порушення та можливістю (неможливістю) їх усунення, дає підстави дійти висновку щодо недопустимості того чи іншого доказу (постанова ККС ВС від 25.09.2018 у справі № 210/4412/15-к).

Тому, даючи оцінку доводам захисника, суд на даній стадії судового розгляду не вбачає очевидної недопустимості протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 22.01.2021, до відтворення відеозапису слідчої дії, без чого доводи захисника не можливо перевірити.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні захисником, безумовно заслуговують на увагу і підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначених в ньому доказів.

З огляду на вказане, враховуючи положення статей 58-87 КПК, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про визнання в порядку ч.2 ст.89 КПК України недопустимими доказами протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи від 22.01.2021 разом з додаткам - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя: ОСОБА_1