КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Верби Нижньосірогозького району Херсонської області, є громадянином України, із вищою освітою, одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.209, ч.3 ст.190, ч.2 ст.209 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного - ОСОБА_7 , - ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , - ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалоюзадоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 16 лютого 2023 року включно, з визначенням ОСОБА_6 застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень.

Згідно ухвали, слідчий суддя, оцінивши в сукупності встановлені у даному кримінальному провадженні ризики, передбачені ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, обґрунтованість підозри та тяжкість злочинів, у вчиненні яких ОСОБА_6 підозрюється, дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігти існуючим ризикам.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Сторона захисту вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Як вважає захисник, стороною обвинувачення, без наявності відповідних правових та фактичних підстав, ініційовано клопотання про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, матеріалам якого судом не була надана належна оцінка, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого судового рішення

Апелянт вказує на відсутність обґрунтованої підозри. При цьому зазначає, що ОСОБА_6 , всупереч п. 1 ч. 1 ст. 42 КПК України не було роз`яснено зміст повідомлення про підозру, його правові наслідки. Проігнорувавши вимоги п. 2 ч. 1 ст. 42 та ч.ч. 2, 3 ст. 276 КПК України стороною обвинувачення не було чітко і своєчасно повідомлено ОСОБА_10 про його процесуальні права, як підозрюваного та не розтлумачено їх зміст і механізм реалізації цих прав. ОСОБА_6 був позбавлений права на конфіденційну зустріч та спілкування з обраними ним адвокатами (п. 3 ч. 1 ст. 42 КПК України) та отримання від них будь-яких консультацій і роз`яснень з правових питань, у тому числі щодо порядку та наслідків проведення цієї процесуальної дії.

У зв`язку з цим, на думку захисника, є всі підстави вважати, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 не здійснювалось взагалі або відбулося з порушенням його права на захист, що свідчить про незаконність цієї процесуальної дії, а отже не набуття ним процесуального статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Також захисник вказує на відсутність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного. На його думку, слідчим суддею не було взято до уваги долучену стороною захисту копію ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року про вже застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Згідно з цією ухвалою ОСОБА_6 вже позбавлений волі і перебуває в умовах ізоляції від суспільства до 10 лютого 2022 року. Зазначена обставина повністю виключає настання будь-якого з ризиків передбачених ст. 177 КПК України. А з урахуванням того, що в цьому кримінальному провадженні відсутні потерпілі, не залучалися спеціалісти та експерти, існування ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, взагалі не можливе.

Крім того, як вважає захисник, слідчий суддя не розглянув можливості застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Також, при визначені розміру застави, суд не врахував існуючу практику Європейський суд з прав людини, відповідно до якої застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім - забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду (рішення ЄСПЛ у справах «Істоміна проти України», «Ноймайстер проти Австрії»).

Ігнорування судом цих обставин призвело до встановлення ОСОБА_6 занадто великого розміру застави, що в сукупності із заставою, визначеною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року, становить більше 1 млн. гривень - це не відповідає його матеріальному становищу та є абсолютно неможливою для виконання.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисникане підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Шевченківського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000255 від 15 грудня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.5 ст.27, ч.4 ст.358, ч.1 ст.190, ч.1 ст.209, ч.3 ст.190, ч.2 ст.209 КК України.

16 грудня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.209, ч.3 ст.190, ч.2 ст.209 КК України.

16 грудня 2022 року старший слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року, задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 16 лютого 2023 року, включно, з визначенням ОСОБА_6 застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_6 в їх сукупності, в тому числі і те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та місце реєстрації, вищу освіту, одружений, не працює, раніше не судимий.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.209, ч.3 ст.190, ч.2 ст.209 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки об`єктивно зв`язують його з ними, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Доводи про те, що ОСОБА_6 всупереч п. 1 ч. 1 ст. 42 КПК України не було роз`яснено зміст повідомлення про підозру та його правові наслідки, не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, як вбачається із повідомлення про підозру, ОСОБА_6 відмовився отримати повідомлення про підозру о 14 год. 26 хв. 16 грудня 2022 року. Разом з тим, вказана підозра була отримана 16 грудня 2022 рок захисником ОСОБА_12 разом із правами, передбаченими ст. 42 КПК України (а.с. 142-155).

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування, та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер вчинених злочинів, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкриміновані злочини не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень.

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя,виходячи з вище викладеного, дійшов правильного висновку про необхідність визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень, оскільки саме така застава, на думку колегії суддів, достатня у разі її внесення, забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього законом обов`язків, й повинна утримувати підозрюваного в межах належної процесуальної поведінки.

Підстав вважати його завідомо непомірним, у колегії суддів немає.

Доводи сторони захисту про те, що розмір застави в сукупності із заставою, визначеною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року, становить більше 1 млн. гривень, що є непомірним розміром для підозрюваного, є необґрунтованими, оскільки розмір застави визначений іншою ухвалою не є предметом даного судового розгляду, та відповідно і не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для відмови у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, в тому числі його майновий стан, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Застосований у іншому кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою не є перешкодою для застосування запобіжного заходу відносно нього у цьому кримінальному провадженні, яке розслідується окремо.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в застосуванні підозрюваній особі - ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 16 лютого 2023 року включно, з визначенням ОСОБА_6 застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/329/2023

Єдиний унікальний номер 761/28278/22

Категорія: ст. 183 КПК України

Слідчий суддя у суді першої інстанції - ОСОБА_14

Доповідач в суді апеляційної інстанції - ОСОБА_1