Провадження № 1-кп/537/22/2023
Справа № 537/5071/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2023 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області в режимі відеоконференції із Закарпатським апеляційним судом кримінальне провадження №0002028 від 21.10.2018 року за обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ужгород Закарпатської області, ромської національності, громадянину України, без освіти, неодруженому, дітей не утриманні не має, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

16.06.1995 Ужгородським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ч. 3 ст. 141, ст. 42 КК України до позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців;

01.07.2002 Ужгородським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років;

05.08.2008 Ужгородським районним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;

18.04.2012 Ужгородським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 185КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік;

23.07.2012 Ужгородським районним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На основі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати 3 місяці позбавлення волі за вироком Ужгородського районного суду від 18.04.2012. Остаточно вважати засудженим до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці

18.04.2012 Ужгородським районним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На основі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік. Звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі 05.05.2014 за рішенням Рівненського р/с. Невідбутий строк 11 місяців 28 днів.,

у вчиненні злочину , передбаченого ст.185 ч.3 КК України, -

встановив:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставин:

21 листопада 2018 року близько 02:00 години, ОСОБА_4 , проходив по АДРЕСА_2 . В цей час у нього виник умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення.

Реалізуючи свій прямий умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення, який виник раптово, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, із корисливих мотивів та мети, таємно, повторно, проник до приміщення сараю, двері якого були зачинені на гачок, шляхом х відчинення, звідки викрав велосипед «AziutGamma» зеленого кольору вартість, якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 3100 гривень; електролобзик «SigmaPower 350W» вартість, якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 416, 67 грн.; кутову шліфувальну машинку «FortePowerToolsEG 8-125N», вартість, якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 425 гривень; електричний насос «Струмок» ТУ-579-022-78 вартість, якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 420 гривень; електричний трансформатор радянського виробництва, вартість, якого встановити не виявилось можливим; електричний кабель із вилкою довжиною 7 метрів вартість, якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 76,30 грн., які належать потерпілій ОСОБА_5 .

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4437, 97 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, що дійсно вчинив даний злочин, а саме дійсно викрав майно потерпілого ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справив порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглянути акт у спрощеному провадженні.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні встановленого судом злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує: за ст. 185 ч. 3 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному із проникненням в інше приміщення.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, вину визнав повністю і визнає ці обставини пом`якшуючими покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до правового висновку Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленого в ухвалі від 24.11.2015 року, підставами для судового розсуду (судової дискреції) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), при визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання за ч.3 ст.185 КК України, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує зокрема те, що обвинувачений раніше судимий, не працює, має постійне місце проживання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, шкода відшкодована і суд приходить до переконання про можливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст. 75,76 КК України. Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Речові докази по справі, відповідно до ст. 100 КПК України - повернути власнику.

Судові витрати стягнути на користь держави.

Керуючись ст. ст. 373,374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання

- за ст. 185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши 2 (два) роки іспитового строку.

Відповідно до ст. 76 КК України, впродовж іспитового строку на засудженого ОСОБА_4 покласти обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Речові докази по справі, відповідно до ст.100 КПК України - повернути власнику.

Арешт накладений ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.10.2018 - скасувати.

Судові витрати по справі в сумі 572 грн. 00 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держав.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1