Провадження №1-кп/523/1613/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

16.11.2022 року м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0001594 від 04 грудня 2021 року із звинувачення

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дністровську, Республіки Молдови, громадянина Молдови, з середньою освітою, одруженого, утримує малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в:

Близько 12 години 15 хвилин 03 грудня 2021 року ОСОБА_7 , керуючи із швидкістю близько 60 км/год технічно справним автомобілем «BMW 530D», н/з НОМЕР_1 , в умовах необмеженої видимості, по сухому дорожньому покриттю проїзної частини, в крайній лівій смузі руху, по вул. Семена Палія, в м. Одесі, з боку вул. Південна дорога, в напрямку вул. Марсельської, впорушення пунктів 12.4. та 18.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), діючи злочинно самовпевнено, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення,наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, виявив неуважність, не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля або його зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину по зазначеному пішохідному переході справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено визнані в якості тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин потиличної ділянки; закритий перелом 10-го лівого ребра; відкритий перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині із зміщенням уламків, які в свою чергу складають єдиний морфологічний комплекс.

Обвинувачений вину у вчиненому діянні визнав повністю та показав, що в денний час одного із днів напочатку грудня минулого року він рухався на автомобілі «BMW 530D», н/з НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Дніпропетровська дорога (в даний час Семена Палія), в напрямку вул. Марсельська із швидкістю близько 60 км/год. Наближаючись в крайній лівій смузі руху до нерегульованого пішохідного переходу, він виявив, що перед цим переходом справа різко зупинився вантажний автомобіль чи мікроавтобус. Несподівано перед цим автомобілем виявився пішохід, який продовжив переходити проїзну частину справа наліво, на що обвинувачений застосував гальмування, проте це виявилося недостатнім, щоб уникнути наїзду. Очевидці викликали поліцію та швидку. Після прибуття меддопомоги та поліції він брав участь в оформленні ДТП, пройшов медичне освідування на відсутність стану будь-якого сп`яніння, а в подальші місяці добровільно оплачував витрати на лікування потерпілого в лікарні. Про вчинену необережність обвинувачений жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, захисником, потерпілим та його представником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Таким чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 , керуючи близько 12 години 15 хвилин 03 грудня 2021 року, із швидкістю близько 60 км/год технічно справним автомобілем «BMW 530D», н/з НОМЕР_1 , в умовах необмеженої видимості, по сухому дорожньому покриттю проїзної частини, в крайній лівій смузі руху, по вул. Семена Палія, в м. Одесі, з боку вул. Південна дорога, в напрямку вул. Марсельської, впорушення пунктів 12.4. та 18.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), діючи злочинно самовпевнено, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення,наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, виявив неуважність, не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля або його зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину по зазначеному пішохідному переході справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті ДТП ОСОБА_4 спричинено визнані в якості тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин потиличної ділянки; закритий перелом 10-го лівого ребра; відкритий перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині із зміщенням уламків, які в свою чергу складають єдиний морфологічний комплекс.

Вчинені ОСОБА_7 дії суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого про стягнення спричиненої матеріальної шкоди, витрат на правову допомогу в загальному розмірі 79708,86 грн та моральної шкоди в розмірі 200000 грн, який ОСОБА_7 фактично визнав частково.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.

В обґрунтування заявлених майнових вимог потерпілий зазначив про:

1) вартість придбання медичних послуг, препаратів, лікарських засобів та оперативних втручань при проходженні лікування та потреба в повторному оперативному втручанні після ДТП, в загальному розмірі 72008,86 грн, що фактично частково підтверджено в суді відповідними чеками, накладними, на загальну суму 43499,90 грн, а також висновком судово-медичної експертизи №1131 від 21 вересня 2022 року;

2) витрати на правову допомогу, в загальному розмірі 7700 грн, що підтверджено дублікатами відповідних квитанцій ТА КБ «ПриватБанк» від 25 жовтня 2022 року та 16 листопада 2022 року.

Допитана в суді в якості свідка дружина потерпілого ОСОБА_8 підтвердила факт часткового відшкодування обвинуваченим витрат на лікування, які не було включено до позовних вимог, а також пояснила, що двічі бездокументально оплачувала послуги лікарів при проведенні операційних втручань, в загальному розмірі, еквівалентному 1100 доларів США. Окрім того, оскільки її чоловік потребує і третє оперативне втручання із зняття пластини з кістки, то очікувані витрати в розмірі, еквівалентному 500 доларів США, ним також було включено до позовних вимог.

Вирішуючи зазначений позов в цій частині суд вважає його документально доведеним лише в частині реально понесених потерпілим витрат на лікування, на загальну суму 43499,90 грн, а також витрат на правову допомогу, в розмірі 7700 грн.

При цьому суд не знаходить достатніх підстав для стягнення з обвинуваченого заявленої потерпілим вартості послуг з проведених та очікуваного оперативних втручань, оскільки ці втручання здійснювалися в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради, тобто у комунальному некомерційному закладі охорони здоров`я, а відтак факт надання лікарям такої оплати містить ознаки діяння, пов`язаного з одержанням працівником підприємства, установи чи організації, який не є службовою особою неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення будь-яких дій з використанням становища, яке займає працівник на підприємстві, в установі чи організації, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи.

В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпілий в позовній заяві та усно в суді зазначив, що отримання тілесних ушкоджень призвело до фізичної шкоди його здоров`ю, потреби в подальшій реабілітації, до психологічного стресу, душевного болю, який з часом він продовжує відчувати, а також до моральних страждань, що порушило умови його повсякденного життя, до травня місяця цього року позбавило можливості працювати, вільно пересуватися, погіршило стосунки з оточуючими.

Вирішуючи цю частину позову суд виходить із того, що при встановлених в суді обставинах отримання потерпілим ушкодження здоров`я в ДТП та наступне погіршення стану його здоров`я з вини обвинуваченого, це безумовно, потягло для ОСОБА_4 позбавлення певних елементів благополуччя, а також до психологічних страждань і суттєвих негативних змін в його подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілого, обставини, при яких була спричинена йому моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненому, добровільно частково відшкодував заподіяну шкоду здоров`ю потерпілого, а також враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим частково задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди, в розмірі 125000 грн. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілим моральними стражданнями.

Процесуальні витрати, пов`язані із загальною вартістю проведених експертиз, в розмірі 3088,97 грн, відповідно до положення ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

При призначенні покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття, часткове добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в якості обставин, які пом`якшують покарання, а також констатує про відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Суд також враховує дані про ОСОБА_7 як про особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має власну сім`ю, утримує малолітню дитину, не перебуває на обліку в спеціалізованих медичних установах, заявляє про наміри подальшого відшкодування спричиненої шкоди у визначеному судом розмірі, а також на протязі майже календарного року, після скоєння розглядуваного злочину, не вчинила будь-якої іншої протиправної діяльності.

На підставі викладеного, тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого, наявності вищезазначених обставин, які пом`якшують покарання, з урахуванням особи винуватого, його ставлення до вчиненого, низькі ризики повторного вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, а також позиції прокурора та потерпілого про не призначення реального покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_7 без реального відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до нього необхідно застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України.

Окрім того, оскільки обвинувачений неофіційно працює в сфері встановлення та обслуговування систем вентиляції та кондиціювання, що постійно пов`язана і з експлуатацією транспортних засобів, не володіє навичками щодо інших спеціальностей, тобто ця професія є єдиним матеріальним джерелом як для нього, так і для подальшого відшкодування присудженої до стягнення шкоди, суд погоджується із прокурором та вважає можливим не позбавляти ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами.

Долю долученого до матеріалів кримінального провадження речового доказу необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , спричинену майнову шкоду та витрати на правову допомогу в загальному розмірі 51199 (п`ятдесят одну тисячу сто дев`яносто дев`ять) грн 90 коп., а також моральну шкоду в розмірі 125000 (сто двадцять п`ять тисяч) грн.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави процесуальні витрати на суму 3088 (три тисячі вісімдесят вісім) грн 97 коп.
Після набрання вироком законної сили визнаний в якості речового доказу автомобіль «BMW 530D», н/з НОМЕР_1 , вважати повернутим ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1