Справа № 305/942/21
Номер провадження 1-кп/305/115/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року Рахівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахові кримінальне провадження, відомості про яке внесено 18.05.2021 в ЄРДР за №0000114, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Еуна Йиговаського району Республіки Естонія, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 17 травня 2021 року близько 17:00 години, знаходячись в житловому будинку АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки із громадянкою ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, застосовуючи фізичну силу схопивши обома руками за волосся останньої, нанесла декілька ударів долонями обох рук в область обличчя та тулуба, внаслідок чого остання отримала легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Прокурор у судовому засіданні зазначав про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, зібраними матеріалами справи, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватою й призначити їй покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт, оскільки обвинувачена ухилялася від правосуддя та не визнала своєї провини.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнала, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення інкримінованого їй органом досудового розслідування правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, обвинувачена їх у повному обсязі підтверджує. Вважає, що сама потерпіла спровокувала ситуацію, що склалася, оскільки поведінка ОСОБА_7 щодо її чоловіка дала привід для ревнощів з її сторони. Щиро розкаялася у вчиненому, просить її суворо не карати, вважає, що вона не заслуговує на більше покарання, ніж штраф, який вона спроможна оплатити, оскільки працює по найму.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважає, що призначення покарання у виді громадських робіт буде покаранням, на яке заслуговує обвинувачена, при цьому зазначивши, що претензій матеріального та морального характеру ОСОБА_7 до ОСОБА_5 не заявляє.

Попри визнання ОСОБА_5 своєї винуватості у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, її вина також повністю підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема висновком експерта №58 за наслідками проведеної судово-медичної експертизи в період з 18.05.2021 по 19.05.2021, в ході якої було встановлено, що ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців правої пара орбітальної ділянки, лівого ліктьового суглоба, ЗЧМТ, струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмету по ударному механізму спричинення та вкладаються в строк події 17.05.2021. Вказані вище тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я понад 6 днів, але менш як 21 день, і згідно з Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 п.2.3.3 їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані відповідно до чинного кримінально-процесуального законодавства.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення є доведеною у повному обсязі, та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з-поміж передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018 (справа № 298/95/16).

З положень ч. 2 ст. 50 КК України випливає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченій, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_5 .

Обставин, які б згідно зі ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не перебуває на спеціальному обліку психіатра, нарколога та фтизіатра, характеризується за місцем проживання з нейтральної сторони, має на утриманні неповнолітню дитину.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 , попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, їй необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим, необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої, з огляду на встановлені судом обставини вчинення кримінального правопорушення.

Цивільного позову у даному кримінальному провадженні не було заявлено під час досудового розслідування, ні під час розгляду справи судом.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні

Витрати на залучення експерта відсутні.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, -374, КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн (одна тисяча сімсот гривень).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1