ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 358/1403/19

провадження № 51-3600км22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівки Алтайського краю Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Богуславського районного суду Київської області від 8 лютого 2021 року ОСОБА_6 засуджено: за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 70 КК ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від покарання з випробуванням, установлено іспитовий строк 3 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат у цьому кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 28 липня 2019 року о 23:30 з метою викрадення чужого майна прибув на своєму автомобілі марки «FORD» державний номер НОМЕР_1 до домоволодіння ОСОБА_8 на

АДРЕСА_2 , та, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, проник до будинку, звідки таємно викрав вказане у вироку майно потерпілого на загальну суму 9661,36 грн та завантажив його до свого автомобіля. Після цього ОСОБА_6 на своєму автомобілі з місця вчинення злочину зник і розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

7 серпня 2019 року о 01:00 ОСОБА_6 з метою викрадення чужого майна прибув на своєму автомобілі марки «FORD» державний номер НОМЕР_1 до домоволодіння ОСОБА_9 на АДРЕСА_3 , та, реалізуючи свій умисел, повторно, проник до будинку, звідки таємно викрав вказане у вироку майно потерпілого та завантажив його до свого автомобіля. Після цього ОСОБА_6 на своєму автомобілі з місця вчинення злочину зник і розпорядився викраденим майном потерпілого на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом на заволодіння майном ОСОБА_9 , того ж дня о 03:00 ОСОБА_6 прибув до домоволодіння потерпілого, розташованого за вищевказаною адресою, діючи умисно, з корисливим мотивом, шляхом підбору ключів проник до гаражного приміщення, звідки повторно таємно викрав вказане у вироку майно та завантажив його до свого автомобіля. Після цього ОСОБА_6 на своєму автомобілі з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 13 463,57 грн.

Крім того, 7 серпня 2019 року о 15:00 ОСОБА_6 , перебуваючи на вигоні неподалік від місця свого проживання на АДРЕСА_4 , зірвав дикоростучу рослину коноплі, відокремив листя від стебел та переніс її до свого будинку для власного вживання та зберігав її. 13 серпня 2019 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 працівниками поліції було виявлено та вилучено рослинну масу коричнево-зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, вагою (в перерахунку на висушену речовину) 77,64 г.

Київський апеляційний суд 23 лютого 2022 року скасував вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та ухвалив новий вирок, яким призначив йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 309 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК ОСОБА_6 шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. У решті вирок стосовно нього залишено без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі за її змістом засуджений просить оскаржуваний вирок змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

Позиції інших учасників судового провадження

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_10 підтримали подану касаційну скаргу. Прокурор не підтримала касаційної скарги засудженого та просила залишити вирок апеляційного суду без змін.

Мотиви Суду

Відповідно до ст.433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікація його дій у касаційній скарзі не заперечуються.

Положеннями ст. 50 КК визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 65 КК встановлено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 призначено з порушенням указаних положень закону.

Під час розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання апеляційний суд скасував вирок місцевого суду в частині звільнення від відбування покарання та ухвалив новий вирок, яким призначив йому реальне покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, апеляційний суд разом із ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким злочином, та конкретними обставинами і способом їх вчинення, урахував дані про особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, однак належних висновків для себе не зробив і знову вчинив злочин. При цьому суд взяв до уваги те, що ОСОБА_6 розкаявся у вчиненому, посередньо характеризується за місцем проживання, працює та на обліку в нарколога і психіатра не перебуває.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_6 реального покарання у виді позбавлення волі, однак на менший строк ніж було призначено місцевим судом, оскільки за попереднім вироком від 2 липня 2020 року, скасованого не за м`якістю призначеного покарання, йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Апеляційний суд з огляду на такі обставини, яких не оспорено в касаційній скарзі, дійшов мотивованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та відсутність підстав для застосування до призначеного йому покарання ст. 75 КК.

З таким висновком апеляційного суду погоджується і суд касаційної інстанції. На переконання колегії суддів, призначене апеляційним судом ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, принципу справедливості та співмірності, є необхідним і достатнім для виправлення винного й попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, обставини, що вказують на несправедливість призначеного ОСОБА_6 покарання через його суворість, а також на необхідність звільнення засудженого від його відбування на підставі ст. 75 КК, відсутні.

Перевіркою кримінального провадження не встановлено невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, які би були підставами для скасування вироку апеляційного суду. Тому підстав для задоволення касаційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Київського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Постанова набираєзаконноїсилизмоментуїї проголошення, єостаточноютаоскарженнюнепідлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3