Справа № 932/3202/23
провадження № 1-кс/932/1267/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Магдалинівка Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, із визначенням застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, поклавши на нього виконання таких обов`язків: з`являтись за викликом до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або праці; не відлучатись за межі м. Дніпра, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не спілкуватись із свідками по даному кримінальному провадженню, без слідчого, прокурора чи суду.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий зазначив про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, запобігти яким неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Про наявність ризику у виді можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, обізнаність щодо чого може спонукати підозрюваного до переховування, при тому, що у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, останній офіційно не працює, вчиняв корисливі злочини як до оголошення воєнного стану. Так і не припинив їх вчинення після оголошення такого стану.

Про наявність ризику у виді можливості вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень свідчить відсутність у нього офіційного працевлаштування, тобто відсутність постійного заробітку, наявність незанятої та непогашеної судимості.

Неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів слідчий обґрунтував неможливістю такими заходами запобігти встановленим ризикам.

На судовому засіданні прокурор наполягав на обґрунтованості клопотання слідчого, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, а наявних ризиків достатньо для застосування до підозрюваного тримання під вартою та не обрання щодо нього іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як надто суворого, вказуючи про достатність застосування до нього домашнього арешту, за місцем його проживання де він мешкає разом з бабусею та братом. Він офіційно не працевлаштований та не здатен переховуватися. Обґрунтованість підозри визнає, телефон викрав у стані алкогольного сп`яніння та його одразу спіймали. Він із самого початку визнав свою вину, щиро кається, сприяє слідству у завершенні досудового розслідування.

На судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , вказавши на суворість запропонованого прокурором запобіжного заходу, наполягав на застосуванні більш м`якого виду запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту, який здатен запобігти ризикам в разі їх встановлення судом. Наведені прокурором ризики не мотивовані та не підтверджені доказами. Підозрюваний сприяє досудовому розслідуванню, щиро кається, свою вину визнає, а тому немає підстав переховуватися. Обставини вчинення злочину свідчать про те, що підозрюваний не займається крадіжками систематично, не заробляє собі на життя цим. Він проживає разом з бабусею 74 років та братом 11 років, яких не може залишити у спосіб переховування, він на це не здатен. Наслідки від злочину не є тяжкими, а при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою і визначення застави навіть в мінімальному розмірі буде для нього надмірним тягарем та не відповідатиме суспільній небезпеці вчиненого ним діяння.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі визначені у частині першій статті 178 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України .

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з частиною третьою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частин першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000855 від 28 березня 2023 року, повідомленням про підозру від 29 березня 2023 року, яке було вручене останньому 29 березня 2023 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_5 підозрюється в наступному.

ОСОБА_5 , притримуючись свого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, 28 березня 2023 року близько 16.00 години, прибув до приміщення Центрального автовокзалу, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10, де перебуваючи на другому поверсі, неподалік від кас, побачив військовослужбовця ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який спав на лавочці.

Після чого, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, підсів до військовослужбовця ОСОБА_8 , який спав на лавочці, та таємно, шляхом вільного доступу, витягнув з куртки належний останньому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A3», у корпусі срібного кольору, у якому знаходилась сiм-карта мобільного оператора «Київстар», за номером « НОМЕР_1 », imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , який визначив для себе об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, утримуючи при собі викрадений мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A3», у корпусі срібного кольору, відсів від ОСОБА_8 , щоб у подальшому покинути місце вчинення ним злочину, і мати можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд, однак був затриманий працівниками поліції.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною четвертою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) ОСОБА_8 від 28 березня 2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 28 березня 2023 року, письмовими поясненнями ОСОБА_9 від 28 березня 2023 року, рапортом від 28 березня 2023 року, протоколом огляду місця події від 28 березня 2023 року, заявою про залучення до провадження як потерпілого від 28 березня 2023 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 28 березня 2023 року, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 28 березня 2023 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 березня 2023 року, протоколом огляду т від 30 березня 2023 року, постановою про визнання речовими доказами від 29 березня 2023 року, протоколом допиту підозрюваного від 30 березня 2023 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 29 березня 2023 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 29 березня 2023 року.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваному підозра у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає недоведеним ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки суду не надано відповідних доказів, які це підтверджують та не наведено прокурором переконливих доводів щодо цього.

Посилання прокурора на тяжкість та невідворотність покарання, як на єдину підставу, що підтверджує вказаний ризик, слідчий суддя вважає необґрунтованим, оскільки, в даному випадку, з урахуванням особи підозрюваного, цієї обставини недостатньо для відповідних висновків.

Слідчий суддя також враховує, що в контексті практики Європейського суду з прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Встановлені слідчим суддею обставини свідчать про те, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, поряд із повним визнанням ним своєї вини, наявністю постійного місця проживання, особи підозрюваного, є малоймовірним.

Ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки підозрюваний будучи судимим за корисливий злочини, вкотре вчинив крадіжку, в період іспитового строку.

Підозрюваний на судовому засіданні ствердив, що у нього відсутні кошти та постійна робота, а вчинення відповідної крадіжки свідчить про те, що у нього відсутні будь-які законні джерела надходження коштів, навіть для задоволення своїх мінімальних потреб, що свідчить про досить високий ризик вчинення ним повторних корисливих злочинів. Не реагування на такий ризик свідчитиме про створення потенційної небезпеки для громадян, які на законних підставах володіють своїм майном та розраховують на вжиття державою заходів щодо його охорони.

Отже, слідчий суддя вважає, що запобігти встановленому ризику щодо можливості вчинення підозрюваним інших злочинів, можливо шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, передбаченого статтею 181 КПК України, оскільки ним передбачено ті обмеження та обов`язки, що покладаються на підозрювану особу, які обумовлюють її постійне місцезнаходження за місцем проживання та негайне реагування правоохоронних органів в разі їх не виконання.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, також у відповідності до частини першої статті 178 КПК України оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, які повністю визнані підозрюваним та захисником, можливість призначення покарання підозрюваному в разі доведеності вини у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років; відсутність відомостей про особливі хвороби у підозрюваного; відсутність у нього соціальних зв`язків за місцем проживання; відсутність у нього постійного місця роботи; репутацію підозрюваного та його майновий стан; не повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до частин першої, другої та шостої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на не доведення прокурором обставин щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування запобігти встановленим ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Вирішуючи дане питання, слідчий суддя також врахував, що висновок прокурора про неможливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу фактично не аргументований переконливими обставинами та носить формальний характер, здебільшого посилаючись на тяжкість злочину.

При цьому, слідчий суддя вважає, що підстав для застосування до підозрюваного нічного домашнього арешту, як про це заявила сторона захисту, немає, оскільки в такому разі неможливо буде запобігти встановленому судом ризику, адже підозрюваний буде вільний у пересуванні у денний час, протягом якого буде неможливо контролювати його поведінку і вчасно відреагувати на вчинення неправомірних дій.

З наведених підстав неможливе застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 58 діб, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши йому залишати це житло цілодобово.

Для виконання запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

за кожною вимогою прибувати до слідчого, прокурора та суду;

не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направити до відділу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Підозрюваного доставити у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло в будь-який час, в т.ч. у період комендантської години, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали - до 26 травня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 04 квітня 2023 року о 17.00 год.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1