В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

провівши відкрите судове засідання в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004461 від 18 липня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на посаді сестра медична з масажу фізіотерапевтичного відділення «ЦІМТ НАН України», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2020 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_3 перебував у себе вдома, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, шляхом викидання частин від меблів з вікна квартири у нічний час.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 почав розбирати старий диван на частини.

Після чого, керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, проявляючи свою зверхність, з особливою зухвалістю, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки в частині забезпечення спокійних умов побуту та відпочинку людей, порушуючи спокій людей у нічний час, усвідомлюючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 почав викидати з вікна своєї квартири частини дивану, що призвело до підвищення рівня шуму. При цьому, викинувши першу частину дивану, що спричинило виникнення шуму на подвір`ї, не припинив свої хуліганські дії, та в подальшому викинув усі інші частини дивану на вулицю через вікно.

Така поведінка ОСОБА_3 призвела до порушення спокою мешканців будинку в якому проживає обвинувачений, на що потерпілий ОСОБА_5 відреагував та вирішив припинити хуліганські дії ОСОБА_3 .

Так, вже 18 липня 2020 року близько 00 годин 05 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у АДРЕСА_3 , спускаючись у коридорі під`їзду між другим та третім поверхами зустрів жителя цього будинку ОСОБА_5 , який піднімався до помешкання ОСОБА_3 з метою вжиття заходів, спрямованих на припинення хуліганських дій останнього.

У подальшому, на ґрунті вчинення хуліганських дій з боку ОСОБА_3 , та бажання ОСОБА_5 припинити незаконні дії, між останніми стався конфлікт у формі обопільної лайки.

У ході даного конфлікту, який переріс у бійку, ОСОБА_3 , керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, перебуваючи у загальному коридорі будинку, дістав із нагрудної сумки ніж, яким умисно заподіяв удари у область грудної клітини, шиї та обличчя ОСОБА_5 , заподіявши останньому множинні колото-різані поранення грудної клітки, шиї та обличчя. У подальшому, ОСОБА_3 повернувся додому, припинивши свої хуліганські дії.

Як вбачається з даних, що містяться у висновку судово-медичної експертизи №042-1299-2020 від 09 жовтня 2020 року, отримані потерпілим ОСОБА_5 тілесні ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що він 6 років проживав у цьому будинку разом з матір`ю, яка останнім часом хворіла, а У січні 2022 року померла від раку. Їх квартира розташована на останньому п`ятому поверху будинку. У них був великий старий диван, який треба було викинути. Оскільки мама хворіла, він не хотів щоб у квартирі знаходилися сторонні люди. Він вирішив розібрати диван, викинути його частинами з балкону, а потім віднести на смітник. Диван був габаритний, тому він його розпиляв на частини. Під вікнами у нього була земля та дерева, люди не ходили. Викидати частини дивану він почав коли стемніло, десь о 23 годині 40 хвилин, він викинув п`ять частин. За цей час йому ніхто не робив зауважень, поліцію не викликав. Після цього, він збирався піти на вулицю, щоб прибрати розкидані частини дивана на смітник. Він поклав у нагрудну сумочку складний ніж, щоб ним різати матерію на дивані для легшого транспортування частин дивану. Ніж складний, маленький, розміром приблизно з долоню. Коли він спускався по сходам, то між 2 і 3 поверхом зустрів раніше незнайомого йому чоловіка кремезної статури, як він тепер знає, ОСОБА_5 , який перегородив йому прохід. Він його бачив вперше та не знав, що він також проживає у цьому під`їзді. Потерпілий одразу накинувся на нього, почав ображати, був агресивний, а він намагався з`ясувати хто це і чому на нього напав. У них розпочалася словесна перепалка у грубій формі. Потім потерпілий почав його хапати за «шкибари», душити, потім утримував. Він вважає, що потерпілий навіть у своєму віці фізично сильніший. Ці події відбувалися на сходах, він стояв вище, а потерпілий на декілька сходинок нижче. Він намагався вирватися з рук потерпілого, але не міг. У цей час він злякався та згадав, що у нього є із собою ніж, якій він узяв для розрізання тканини. Він дістав його з нагрудної сумки та почав ним відбиватися. Згодом потерпілий його відпустив. Він бачив кров на потерпілому, але був дуже наляканий, боявся продовження конфлікту, тому побіг на верх. Вже на наступному поверсі він зупинився та чув як відкрилися двері квартири, потерпілий сказав викликати поліцію, також чув голос жінки. Після цього, він пішов додому, де його і знайшли працівники поліції. Після подій, його мама телефонувала потерпілому, цікавилася здоров`ям, пропонувала, що вони відшкодують йому кошти за лікування та моральну шкоду, але той категорично відмовився приймати від них гроші. Він неодноразово вже просив у потерпілого пробачення. Він розуміє, що своїми діями порушив громадський порядок, що наніс тілесні ушкодження потерпілому, дуже у цьому розкаюється. Він визнає та щиро кається у вчиненні злочину за частиною 3 статті 296 КК України. Оскільки він не заготовлював ніж та, коли носив при собі, ніколи не мав наміру та думку застосовувати його до людини. Він щиро розкаюється, працює, просить суд не позбавляти його волі.

Будучи допитаним у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що він проживає у будинку АДРЕСА_3 у квартирі на 2 поверсі. Він наглядно знав матір ОСОБА_3 , а його особисто до події не знав. У ніч з 17 на 18 липня 2020 року біля 24 години він почув за вікном шум. Спочатку він вирішив, що на дорозі сталося ДТП. Він подивився у вікно і побачив як зверху падає великогабаритна річ. Він одразу вийшов на вулиці та побачив, що сміття летить з п`ятого поверху. Він вирішив піднятися до тієї квартири. Коли він підіймався по сходам, то між поверхами побачив, як з квартири на п`ятому поверсі вийшов чоловік. Він вирішив, що саме цей чоловік викидав сміття. Це був раніше незнайомий йому ОСОБА_3 . Вони зустрілися між другим та третім поверхами. ОСОБА_3 стояв на сходинка, а він перед ним на сходинковій площадці. Він запитав у обвинуваченого навіщо він таке творить, у відповідь той питав, хто він такий, звідки тут узявся та вимагав, щоб він пішов та його пропустив. На той час, ОСОБА_3 також не знав, що він проживає у цьому будинку. Він не відійшов, тоді ОСОБА_3 наніс йому удар ногою у голову, від іншого удару він ухилився. Між ними почалася боротьба. У нього був єдиний вихід вчепитись мертвою хваткою ОСОБА_3 в ноги, що він і зробив, та не відпускав обвинуваченого. Згодом ОСОБА_3 натягнув йому на голову жилет, а потім він відчув, що його щось коле у спину, як нібито цвяхом. Він одразу думав, що мабуть ОСОБА_3 б`є його ключем. Обвинувачений стояв, а він тримав руками його ноги нижче колін. Коли він відчув, що слабіють руки, то відпустив ОСОБА_3 . Останній одразу припинив наносити йому удари і більше на нього не нападав. Однак, у цей час у нього текла кров, він не міг зрозуміти звідки. У цей час, він побачив у обвинуваченого у руці ніж, лезом приблизно 7 см. Обвинувачений не надав йому допомоги, залишив його та пішов на гору. Ні під час бійки, ні в подальшому, він не кричав та не просив про допомогу. Він спустився до своєї квартири, відчинив двері, побачивши його, матір підняла крик. Прийшли сусіди, допомогали йому поки приїхала швидка медична допомога та поліція. З 18 по 22 липня він знаходився у лікарні, потім ще неділю лікувався вдома. Йому телефонувала сусідка, мати ОСОБА_3 , він не знав, що у неї є син. Сусідка пропонувала кошти, але він відмовився, оскільки хотів, щоб відбувся суд. Він колишній військовий і вважає, що все повинно бути по закону. Під час події він не відчував від обвинуваченого запаху алкоголю, але вважає, що він був у неадекватному стані. Лайка між ними тривала 5 хвилин, та не більше 5 хвилин тривала бійка. Обвинувачений не зрозумів, що він з цього ж будинку. А йому просто вже набридло, що люди гадять там, де живуть. Під час цих подій ніхто не виходив з квартир. Він не заявляє цивільних позовів, але просить позбавити ОСОБА_3 волі.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_3 його рідний брат по мамі. У них нормальні стосунки, його брат працював та проживав з мамою. 18 липня 2020 року йому зателефонувала мама і він одразу приїхав. У будинку на сходах він начебто бачив декілька плям крові. Від працівників поліції він дізнався про події, які відбулися. Брат нормальна людина та, на його думку, не міг перший почати конфлікт.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона проживає у сусідньому під`їзді, вночі 18 липня 2022 року вона побачила як щось летить з сусіднього вікна. Хто викидав було не видно та темно. Вона вирішила, що можливо грабують квартиру, тому викликала поліцію та почала знімати на мобільний телефон, щоб потім не сказали, що виклик був хибний. Вона не чула бійки, але чула як приїхали працівники поліції, як вони заходили до сусідської квартири. Вона виходила до працівників поліції та писала пояснення, чула від сусідів, що когось порізали. Працівники поліції сказали, що під вікнами валяється лише якесь крісло.

Як вбачається з даних, що містяться:

- у протоколі заяви про кримінальне правопорушення від 20 липня 2020 року, потерпілий ОСОБА_5 звернувся до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві з заявою про те, що 17 липня 2020 року близько 23 години 50 хвилин за адресою АДРЕСА_3 , він отримав тілесні ушкодження від сусіда ОСОБА_3 ;

- у протоколі огляду місця події від 18 липня 2020 року про те, що на сходинковій площадці біля квартири АДРЕСА_4 , виявлено речовину бурого кольору, серветки з речовиною;

- у протоколі огляду місця події від 18 липня 2020 року про те, що на земельній ділянці біля буд. АДРЕСА_5 , виявлено розкладний ніж зі слідами речовини бурого кольору, серветки з речовиною бурого кольору та прозорий пакет з речовиною зеленого кольору, дерев`яні уламки меблів;

- у постановах від 18 липня 2020 року та 12 жовтня 2020 року про визнання вилучених речей, речовими доказами;

- у довідках з МКЛШМД м. Києва за №163 від 18 липня 2020 року, та за №81 від 20 липня 2020 року, про те, що 18 липня 2020 року у лікарню доставлений ОСОБА_5 з непроникаючими множинними колото-різаними пораненнями грудної клітки, шиї і обличчя;

- у висновку судово-медичної експертизи №042-1299-2020 від 09 жовтня 2020 року: «Згідно медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент звернення за медичною допомогою 18 липня 2020 року о 00 годин 10 хвилин, він мав різану рану правої щоки та 11 колото-різаних ран задньої поверхні шиї, грудної клітки справа та зліва над лопатками та в плечових ділянках.

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості (до яких відноситься клинок ножа), могли утворитися в термін зазначений у постанові.

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції шкіри по місцю утворення ран будь-якої етіології у звичайному клінічному перебігу спостерігаються у строк понад 6 але менш ніж 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказані ушкодження відносяться до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

У той же час, надані стороною обвинувачення протоколи обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_3 від 18 липня 2020 року, та протокол огляду предметів, вилучених за місцем проживання ОСОБА_3 від 12 жовтня 2020 року, суд визнає допустимими, але неналежними, оскільки дані, що у них містяться, не відповідають критеріям, передбаченим ст. 85 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Викладаючи в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та описання обставин за яких було вчинено кримінальне правопорушення, прокурор зазначає, що ОСОБА_3 вчинив хуліганські дії та наніс потерпілому тілесні ушкодження, предметом, спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, і тому дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.4 ст. 296 КК України.

У той же час, до спеціально пристосованих для заподіяння тілесних ушкоджень належать такі предмети, які можуть бути знаряддям цього злочину і були для таких цілей пристосовані як завчасно, так і в ході хуліганських дій (розбита спеціально пляшка, віконне або дверне скло, зламаний більярдний кий тощо). Предмети, спеціально пристосовані для заподіяння тілесних ушкоджень, набувають такої специфічної якості у разі їх виготовлення, повної або часткової зміни форми (заточене лезо викрутки), тобто предмет виготовляється чи пристосовується для зазначеної мети як у цілому, так і в будь-якій його частині. Головне, що після таких дій предмет набуває реальних властивостей, зручності та придатності для заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

До заздалегідь заготовлених предметів, які хоч і не зазнали попереднього оброблення, але ще до початку хуліганства були заготовлені винним для заподіяння тілесних ушкоджень, можна віднести будь-які предмети (господарський, садовий або складаний ніж, молоток, шило, ножиці, гумовий кийок тощо), якими реально можна заподіяти тілесні ушкодження і які умисно й цілеспрямовано приховані чи принесені на місце вчинення злочину і були застосовані при вчиненні хуліганства.
Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, та те, що умисел на використання ножа у ОСОБА_3 виник спонтанно та ситуативно, то немає підстав вважати, що ніж, яким він заподіяв потерпілому тілесні ушкодження був спеціально пристосованим чи заздалегідь заготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень під час хуліганства.
А тому суд приходить до висновку про недоведеність стороною обвинувачення під час судового розгляду, пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення саме за ч.4 ст. 296 КК України за кваліфікуючою ознакою, вчинення хуліганства із застосуванням спеціально пристосованого предмету для нанесення тілесних ушкоджень.
Аналізуючи вищенаведене суд кваліфікує ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 296 КК України, оскільки він своїми діями вчинив хуліганство, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, пов`язаному з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер та мотиви вчиненого кримінального правопорушення), дані про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушення, має постійне місце реєстрації та проживання, працює, позитивно характеризується за місцем роботи, , не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, поведінку потерпілого під час події та його думку, щодо покарання обвинуваченому.

Обставинами, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - органом досудового розслідування не встановлено.

Крім того, при призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у межах санкції ч.3 статті 296 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що вину у пред`явленому обвинуваченні він визнав, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та не перебуває на обліку у лікаря психіатра, працює, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується, вперше притягується до кримінальної відповідальності, - суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливо без ізоляції його від суспільства, а тому вважає за доцільне застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Під час виступу у судових дебатах прокурор просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту. Будь-яких обґрунтувань та мотивів з цього приводу він не наводив, з клопотанням, у встановленому кримінально-процесуальним законодавством порядку до суду не звертався.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, із змінами, внесеними згідно із Законом № 2690-IX від 18.10.2022, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого . Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для вирішення питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу за відсутності відповідного клопотання.

Таким чином, запобіжний захід у ОСОБА_3 у цьому провадженні відсутній, клопотань про його обрання не надходило.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання судових витрат у провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід у ОСОБА_3 у цьому провадженні відсутній, клопотань про його обрання не надходило.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судово-медичної експертизи за № 042-1299-2020 від 09 жовтня 2020 року у сумі 1619 (одна тисяча шістсот дев`ятнадцять) гривень 10 копійок.

Речові докази згідно постанов від 18 липня 2020 року та 12 жовтня 2020 року, 9 кухонних ножів, один розкладний ніж, банківську картку НОМЕР_1 , зарядний пристрій, медичну маску, гаманець чорного кольору, предмети, схожі на банкноти Національного банку України номіналом: 31 купюра по 500 гривень, 1 купюра номіналом 1000 гривень, 1 купюра номіналом 3 гривні, мобільний телефон марки Xiomi IMEL1 НОМЕР_2 , IMEL2 НОМЕР_3 , із сім картою НОМЕР_4 , каплі «Мілі-носік», вологі серветки, зв`язку ключів, носовичок, акумулятор Power Bank, шнурок з шортів, які згідно квитанції № 015740 16 жовтня 2020 року передані до камери схову речових доказів Дніпровського УПГУНП в м. Києві, - повернути ОСОБА_9 ; змиви речовини бурого кольору, змиви з правої та лівої руки ОСОБА_3 , сміттєвий пакет, серветки зі слідами речовини бурого кольору знищити.

Після набрання вироком законної сили, скасувати арешти, накладені ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року на 9 кухонних ножів, банківську картку НОМЕР_1 , зарядний пристрій, медичну маску, гаманець чорного кольору, предмети, схожі на банкноти Національного банку України номіналом: 31 купюра по 500 гривень, 1 купюра номіналом 1000 гривень, 1 купюра номіналом 3 гривні, мобільний телефон марки Xiomi IMEL1 НОМЕР_2 , IMEL2 НОМЕР_3 , із сім картою НОМЕР_4 , каплі «Мілі-носік», вологі серветки, зв`язку ключів, носовичок, акумулятор Power Bank, шнурок з шортів.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1