490/2523/23 07.04.2023
н/п 1-кс/490/2931/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2523/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шостакове Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого різнорабочим в Ольшанській ОТГ Миколаївського району Миколаївської області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26.12.2013 р. за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого 13.02.2017 р. умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 2 місяці 23 дні,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області за процесуального керівництва Миколаївської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000114 від 02.04.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за наступних обставин.

01 квітня 2023 року, близько 15:30 години, у денний (світлий) час доби, за відсутності опадів, ОСОБА_5 , у порушення п.п. 2.1 «а», 2.9 «а» Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями, не маючи права на керування транспортними засобами категорії В, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по автодорозі сполученням «Ковалівка-Зелений Гай», в межах Миколаївського району Миколаївської області, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля праворуч, до басейну водного каналу, розташованого неподалік від села Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, з метою здійснити повну зупинку даного транспортного засобу на його прилеглій території.

В подальшому, водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 15.1, 15.7 ПДР України, а саме: будучи зобов`язаним знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, він проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, всупереч необхідності виконання зупинки керованого ним автомобіля марки «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на узбіччі дороги, здійснив повну зупинку даного транспортного засобу у не відведеному для цього місці, де спосіб поставлення не регламентується засобами регулювання руху, а саме: на ділянці спуску бетонної поверхні майданчику басейну водного каналу, розташованого неподалік від села Ковалівка Миколаївського району Миколаївської області, та в подальшому не забезпечив його нерухомий стан, не поставив транспортний засіб уздовж краю майданчику басейну каналу під кутом, повернувши колеса таким чином, щоб виключалась можливість самовільного руху даного транспортного засобу, хоча об`єктивно міг це зробити та мав таку можливість, внаслідок чого допустив самовільний, під дією інерційних сил, з`їзд вищевказаного автомобіля у зазначену водойму, з подальшим повним зануренням кузова транспортного засобу у товщу води. Внаслідок вказаної ДТП пасажир даного транспортного засобу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала на пасажирському сидінні у салоні даного автомобіля, загинула на місці пригоди.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 15.1, 15.7 ПДР України.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 , який не має постійного місця проживання, мешкає не за місцем реєстрації, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може вжити заходів до переховування від органів досудового розслідування, суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просить про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у межах вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в розмірі 198 480 (сто дев`яносто тисяч чотириста вісімдесят) гривень.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, з підстав у ньому викладених, просила про його задоволення.

Захисник підозрюваного проти задоволення вказаного клопотання заперечувала, пославшись на існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, вказавши, що підозрюваний не збирається переховуватись, просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний, визнавши свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у обсязі підозри, просив прозастосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за його фактичним місцем проживання.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши доводи прокурора на його підтримку, думку захисника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

02.04.2023 р. в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, затримано ОСОБА_5 та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

За правилами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, крім випадків, передбачених п.п.6,7ст. 176 КПК України.

Ст. 193 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, підтверджується даними:

- протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.04.2023 р. та схемою до нього;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 02.04.2023 р.;

- протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 02.04.2023 р.;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 03.04.2023 р.;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 03.04.2023 р.;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 03.04.2023 р.;

- протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 03.04.2023 р.;

- даними тестування алкотестером Драгер від 02.04.2023 р.

Так, нормами чинного КПК України не визначене поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночним поняттями.

Досліджені у судовому засіданні дані є достатньо вагомими у своїй сукупності для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Матеріали кримінального провадження також містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 , який до кримінальної відповідальності притягується не вперше, неодружений, хоча і має зареєстроване місце проживання та неповнолітніх дітей на утриманні, від яких проживає окремо, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, у стані алкогольного сп`яніння, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, не повідомивши будь-які служби про події, що сталися.

Вказане дає обґрунтовані підстави вважати, що на даний час дійсно існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

З урахуванням наведеного, вагомості досліджених у судовому засіданні даних про вчинення підозрюваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що може бути призначене підозрюваному в разі притягнення до кримінальної відповідальності, особу підозрюваного, який до кримінальної відповідальності притягується не вперше, з місця ймовірно вчиненого злочину зник, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину, його характеру та наслідків, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, є обґрунтованою.

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Обставини, визначені ч. 2 ст. 183 КПК України, які б унеможливлювали застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , відсутні.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, який є розлученим, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є працевлаштованим, наявність встановленого у судовому засіданні ризику, передбаченого п.п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, той факт, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відповідно до вимог ст. 183 КПК України визначити підозрюваному розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що зможе достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

З урахуванням наведеного, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з триманням в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".

Строк дії ухвали по 31 травня 2023 року включно.

Визначити розмір застави 161040 гривень, що становить 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_5 , слід негайно звільнити з - під варти.

У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , на строк по 31 травня 2023 року включно, обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою (залежно від стадії кримінального провадження);

- не відлучатися за межі Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (залежно від стадії кримінального провадження) про зміну свого місця проживання ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1