Справа № 522/4191/23
Провадження по справі № 1-кп/522/1533/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106, на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000229 від 14.02.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Радісне, Іванівського району, Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно працевлаштований, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

14 лютого 2023 року, дільничний офіцер поліції сектору превенції відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (спеціальний жетон №0129224, службове посвідчення ОДП №026933), перебував на добовому чергуванні у відділі поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, в обов`язки якого входило складання адміністративних матеріалів відносно громадян, що скоїли адміністративні правопорушення та виїзд на місця скоєння адміністративних правопорушень, за вказівкою чергового по відділу поліції.

Так, 14 лютого 2023 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, до відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області (за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42), співробітниками батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Одеській області, які здійснювали патрулювання та несення служби з охорони громадського порядку, був доставлений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із вчиненням ним адміністративного правопорушення. ОСОБА_3 , був доставлений до відділу поліції з місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із вчиненням ним протиправних дій відносно співмешканки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме домашнього насильства. По прибуттю співробітників поліції на місце, заявниця ОСОБА_6 від написання заяви відносно дій ОСОБА_3 , відмовилась. Однак, у ОСОБА_3 , було виявлено візуальні ознаки алкогольного сп`яніння, його поведінка була агресивною та неадекватною, через що, працівниками поліції, що прибули на виклик, було прийнято рішення про доставлення ОСОБА_3 до відділу поліції №2.

Далі, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні холу відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області (за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, продовжив неадекватну та зухвалу поведінку, висловлювався в бік поліцейських нецензурною лайкою, поводив себе вкрай агресивно та не реагував на усні зауваження співробітників поліції, зокрема ОСОБА_5 . У зв`язку із цим, з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, на підставі статті 45 Закону України «Про Національну поліцію», до ОСОБА_3 поліцейським ОСОБА_5 було застосовано спеціальний засіб кайданки. Однак, не зважаючи на це, ОСОБА_3 , не зупинив своїх протиправних дій, та о 22 годині 05 хвилин, перебуваючи в положенні стоячи на ногах в холі відділу поліції, раптово наблизився до потерпілого ОСОБА_5 , та наніс один удар головою в область лицевої частини голови потерпілого ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинив останньому садно та крововилив у слизову оболонку верхньої губи зліва, які окремо так і разом, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 345 КК України, за кваліфікуючими ознаками умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду таке. Вказав, що 14.02.2023 року приблизно о 20:00 год. був вдома за адресою: АДРЕСА_1 , в нетверезому стані. В нього із співмешканкою виник конфлікт, в результаті чого вона викликала працівників поліції, які забрали його та відвезли до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, по вул. Грецька,42. У відділку ОСОБА_3 почав себе неадекватно вести в бік потерпілого та вдарив останнього головою. В результаті чого розбив губу потерпілому.

У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що не знав чому так зробив, що на нього найшло, йому дуже соромно, що він в стані алкогольного сп`яніння поводив себе неадекватно.

Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та призначити умовне покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Обвинувачений не заявляв клопотань про призначення йому захисника.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 , не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Прокурор в судовому засіданні вказав, що він особисто зв`язувався із потерпілим, який повідомив, що не бажає приймати участь в судовому розгляді, у зв`язку з його зайнятістю на роботі, та подавати цивільний позов у даному кримінальному провадженні не буде.

Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді двох років обмеження волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на один рік. Прокурор вказав, що запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту спливає 15.04.2023 року, однак у випадку звільнення обвинуваченого від реального відбування покарання, просив його скасувати, а долю речових доказів просив вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та наявність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, офіційно працевлаштований, має середню освіту, зареєстрований в Одеській області, проживає в м. Одеса, у лікаря на наркологічному обліку не перебуває, раніше не судимий та те, що він обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Прокурором в судовому засіданні був наданий протокол № 000236 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 15.02.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 перебував в стані алкогольного сп`яніння та результат огляду становив 2, 47% проміле.

Санкцією ч. 2 ст. 345 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 345 КК України, у виді двох років обмеження волі.

Крім того, прокурор та обвинувачений просили призначити покарання не пов`язане з обмеженням волі, визначивши іспитовий строк.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття, та наявність обтяжуючої покарання обставини, а саме: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 рік.

При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий 15.02.2023 року та ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 року стосовно нього був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, тому у випадку порушення ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків або при систематичному вчиненні правопорушень, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суду при направленні засудженого для відбування призначеного покарання необхідно буде на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 термін його попереднього затримання у період із 15.02.2023 року по 16.02.2023 року включно, із розрахунком: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів провадження, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, який спливає 15.04.2023 року. Однак враховуючи, що ОСОБА_3 призначається покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому суд вважає за необхідне скасувати застосований стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 не заявлявся, витрати для проведення експертиз відсутні.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 61, 65, 75, 76, 345 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, при цьому в строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно буде рахувати строк його попереднього затримання, а саме з 15.02.2023 року по 16.02.2023 року включно.

Запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.02.2023 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту у нічний період доби скасувати.

Речові докази, а саме:

- відеозапис знятий стаціонарною відеокамерою внутрішнього відеоспостереження, що розташована в приміщенні холу відділу поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за період часу 14.02.2023 року, з 21 годин 53 хвилин, по 22 годин 44 хвилин, на лазерному диску, зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- відеозапис із нагрудної відеокамери №19 (S/N:G21А3965), яка була одягнута на дільничному офіцерові поліції ОСОБА_5 , 14.02.2023 року, під час несення ним служби, безпосередньо при вищевказаних обставинах, на лазерному диску зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- відеозапис із нагрудної відеокамери, яка була одягнута на поліцейському БПОП ГУНП в Одеській області екіпажу «СКІФ-711», здійснений в ході здійснення виїзду за адресою: АДРЕСА_1 , та відпрацювання за телефонним зверненням на лінію «102» повідомлення співмешканки ОСОБА_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про домашнє насильство та погрози з боку ОСОБА_3 , які були зареєстровані в ЄО під №3234 від 14.02.2023 року та №3242 від 14.02.2023 року, на лазерному диску зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1