В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000160 від 01 серпня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Собатино Іршавського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, державного службовця 9-го рангу, державного кадастрового реєстратора відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, громадянки України, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

її захисника адвоката ОСОБА_11

У С Т А Н О В И В :

органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що вона, будучи державним службовцем 9 рангу, призначеною наказом №168-К від 05 грудня 2016 року на посаду державного кадастрового реєстратора відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, і на яку згідно наказу №251-к від 27 квітня 2017 року додатково покладено виконання обов`язків начальника відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, тобто відповідальність за діяльність відділу, достовірно знаючи в силу своїх службових обов`язків про порядок виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, перебуваючи на посаді державного кадастрового реєстратора, несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного земельного кадастру, використала службове становище всупереч інтересам служби 14 вересня 2016 року, діючи умисно, всупереч вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, у невстановлений досудовим розслідуванням час, в приміщенні службового кабінету за адресою: м Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14 Закарпатської області, з допомогою електронного цифрового підпису сформувала: повідомлення ЗВ-016, у відповідності до якого відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :42:001:0072 відсутні у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, державні акти не друкувались; повідомлення ЗВ-016, у відповідності до якого відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :42:001:0068 відсутні у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, державні акти не друкувались; повідомлення ЗВ-016, у відповідності до якого відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :42:001:0067 відсутні у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, державні акти не друкувались. Після чого, в порушення вимог Порядку, 14 червня 2017 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, в приміщенні службового кабінету за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою електронного цифрового підпису особисто здійснила виправлення неіснуючої помилки, допущеної у кадастрі, внаслідок нібито помилкових перенесень земельних ділянок та здійснила несанкціоновані зміни інформації, яка обробляється в автоматизованій системі, єдиній державній геоінформаційній системі - Державному земельному кадастрі шляхом безпідставного видалення відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :42:001:0072 з Державного земельного кадастру. ОСОБА_5 достовірно знала, в силу своїх службових обов`язків, що ОСОБА_12 видано державний акт на право власності серії ЗК №057171 на підставі рішення 22 сесії 4 скликання Ужгородської міської ради №153, у відповідності до якого йому належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га по АДРЕСА_3 з кадастровим номером :42:001:0072. Зазначений Державний акт зареєстровано в Книзі державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки в томі №1, аркуш №207, номер запису 1653, реєстраційний номер 769, оскільки сама Книга державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки зберігається у відділі в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області.

Крім цього, 29 червня 2017 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, в приміщенні службового кабінету за адресою: м. Ужгород пл. Ш. Петефі, 14 Закарпатської області, за допомогою електронного цифрового підпису особисто здійснила виправлення неіснуючих помилок, допущених у кадастрі, внаслідок нібито помилкових перенесень земельних ділянок та здійснила несанкціоновані зміни інформації, яка обробляється в автоматизованій системі, єдиній державній геоінформаційній системі - Державному земельному кадастрі шляхом безпідставного видалення відомостей про земельні ділянки з кадастровими номерами :42:001:0068 та :42:001:0067 із Державного земельного кадастру. При цьому, ОСОБА_5 було достовірно відомо, що ОСОБА_13 видано державний акт на право власності серії ЗК №050971 па підставі рішення 22 сесії 4 скликання Ужгородської міської ради №153, у відповідності до якого їй належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га. по АДРЕСА_3 з кадастровим номером :42:001:0068. Зазначений Державний акт зареєстровано в Книзі державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки в том №1, 207 аркуш, номер запису 1648, реєстраційний номер 764, оскільки сама Книга державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки зберігається у відділі в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області. Крім цього, їй було достовірно відомо, що в архіві відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області зберігається проект землеустрою про оформлення права власності на земельну ділянку згідно матеріалів інвентаризації ОСОБА_14 в АДРЕСА_3 , з кадастровим номером :42:001:0067, надруковано та видано державний акт на право власності серії ЗК №050427 на підставі рішення 22 сесії 4 скликання Ужгородської міської ради №153, у відповідності до якого йому належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га по вулиці Верховинській позиція 61 в м. Ужгороді. Крім цього, ОСОБА_5 як виконувач обов`язків начальника відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області відповідальна за діяльність відділу, незважаючи на неодноразові звернення посадових осіб Ужгородської міської ради та правоохоронних органів, починаючи з липня 2017 року, достовірно знаючи, в силу своїх службових обов`язків про порядок виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, перебуваючи на посаді державного кадастрового реєстратора, несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного земельного кадастру, використала службове становище всупереч інтересам служби, діючи умисно, всупереч вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 не сформувала та не зареєструвала повідомлення про земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:0499, щодо якої відсутні будь-які відомості та документи про її формування, відсутні записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, та державний акт не друкувався. Так, ОСОБА_5 , всупереч пункту 156 Порядку, яким передбачено, що у разі виявлення технічної помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель, державний кадастровий реєстратор виправляє таку помилку у день її виявлення, умисно, діючи в інтересах юридичної особи, не здійснила таке виправлення, чим самим забезпечила існування в Державному земельному кадастрі права приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 1,3984 га у власності ТОВ «Дукат Ужгород». Таким чином, ОСОБА_5 використала службове становище всупереч інтересам служби, внаслідок чого: 1) відомості про існування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га з кадастровим номером :42:001:0072, ринковою вартістю 633 906, 00 гривень незаконно були видалені із Державного земельного кадастру, чим спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам громадянина ОСОБА_12 ; 2) відомості про існування земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га з кадастровим номером :42:001:0068, ринковою вартістю 635 856, 00 гривень та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га з кадастровим номером :42:001:0067 ринковою вартістю 635 856, 00 гривень незаконно були видалені із Державного земельного кадастру, чим спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам громадян ОСОБА_13 та ОСОБА_15 ; 3) всупереч пункту 156 Порядку, яким передбачено, що у разі виявлення технічної помилки, допущеної у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель, державний кадастровий реєстратор виправляє таку помилку у день її виявлення, умисно, діючи в інтересах юридичної особи, не здійснила таке виправлення, чим самим забезпечила існування в Державному земельному кадастрі права приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 1,3984 га ринковою вартістю 27 191 061,98 грн у власності ТОВ «Дукат - Ужгород», чим спричинено охоронюваним законом державним інтересам Ужгородської міської ради тяжкі наслідки. Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України - зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам окремих громадян та охоронюваним законом інтересам держави.

Крім цього, ОСОБА_5 також ставиться за вину те, що вона, несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного земельного кадастру, достовірно знаючи в силу своїх службових обов`язків про порядок виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, перебуваючи на посаді державного кадастрового реєстратора, 14 червня 2017 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час в приміщенні службового кабінету за адресою м. Ужгород пл. Ш Петефі, 14 за допомогою електронного цифрового підпису, без наявності всіх передбачених законом документів, незаконно, безпідставно, здійснила несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованій системі, єдиній державній геоінформаційній системі - Державному земельному кадастрі, шляхом видалення відомостей з Державного земельного кадастру про наявність у ОСОБА_12 та належність йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га по АДРЕСА_3 з кадастровим номером :42:001:0072. Таким чином, всупереч ст. 152, 153, 154 Земельного Кодексу України, які регламентують гарантії права власності на землю, Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 року №1051, внаслідок умисних дій службової особи ОСОБА_5 - державного кадастрового реєстратора відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області відомості про земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га з кадастровим номером :42:001:0072, ринковою вартістю 633 906,00 грн незаконно видалені із Державного земельного кадастру, чим ОСОБА_12 спричинено значну шкоду. Крім цього, ОСОБА_5 за таких же обставин видалила відомості із Державного земельного кадастру про наявність у ОСОБА_13 та належність їй земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0900 га. по АДРЕСА_3 з кадастровим номером :42:001:0068. Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 362 КК України - несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, вчинене особою, яка має право доступу до неї, вчинене повторно, якщо воно заподіяло значну шкоду.

У сукупності, на думку державного обвинувачення, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинила злочини, передбачені ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України.

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачення підтримали в повному обсязі, зазначили, що зібрані досудовим слідством докази повністю підтверджують наявність вини в діях обвинуваченої, та просили суд визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні злочинів, передбачених, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364 КК України та призначити відповідне покарання згідно змісту доповіді в судових дебатах.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, які ставляться їй у провину, категорично не визнала та пояснила, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», де зазначено, що відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 01 січня 2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно до їх повноважень. Окрім цього, відповідно до доручення в.о. Голови Держгеокадастру ОСОБА_16 від 05 червня 2015 року № 216/3-15-0.21, окремого доручення Голови Держгеокадастру ОСОБА_17 від 11 січня 2016 року №6/3-16-0.212 та інших пов`язаних доручень, органи Держгеокадастру на місцях мали виконати завдання щодо відкриття Поземельних книг на земельні ділянки, які зареєстровані у Державному земельному кадастрі (перенесені з державного реєстру земель до Державного земельного кадастру), але Поземельні книги на які не відкриті. Підставою для відкриття поземельних книг була наявність розпорядженні відділу в Ужгородському районі Держгеокадастру інформації про зареєстрований правовстановлюючий документ (державний акт). Окрім цього, відповідно до вимог законодавства в архіві Держгеокадастру мав зберігатися другий примірник державного акту на право власності на кожну земельну ділянку, про яку внесений запис в книгу реєстрації. Інформація про ділянки, які підлягали перевірці та відкриттю, в разі наявності підстав, поземельної книги надходили від Держгеокадастру України у вигляді списку кадастрових номерів. Крім кадастрових номерів у даному списку не містилося інформації щодо дати видачі документу, анкетних даних власника чи інших даних. В свою чергу, для можливості реалізації доручення Держгеокадастру України, кадастровими реєстраторами здійснювався пошук інформації по наданим кадастровим номерам. Тобто, з початку пошук по кадастровому номеру здійснювався у Національній кадастровій системі. Вдалий пошук надавав певну інформацію про власника земельної ділянки, її адресу, цільове призначення та площу. Окрім цього, у відділі в Ужгородському районі сформована внутрішня електронна база даних, в якій містилася архівна інформація по кожній земельній ділянці, на які видавалися державні акти, про які записи вносилися в книгу реєстрації. Пошук у даній базі даних здійснювався або по кадастровому номеру, або по прізвищу власника земельної ділянки, по площі ділянки, по номеру рішення про виділення ділянки, по номеру та серії державного акту тощо. Реєстратори перевіряли кожен кадастровий номер, що містився у вищевказаному дорученні на предмет наявності його у базі даних. Якщо вони знаходили вказаний номер у базі даних, то це означало, що на цей кадастровий номер видавався державний акт і на підставі цієї інформації вони формували поземельну книгу. Якщо кадастровий номер, що підлягав перевірці, не був знайдений у базі даних архіву, то згідно вказівок, викладених в дорученні, реєстратори переносили таку ділянку в архівний шар у зв`язку з відсутністю в архіві відділу в Ужгородському районі правовстановлюючих документів на вказані ділянки. При цьому, рішення про перенесення конкретної земельної ділянки в архівний шар системи приймалося виключно після того, як по ній був здійснений пошук в базі даних архіву по всіх можливих критеріях (кадастровий номер, прізвище власника інші дані, які надавала по конкретній ділянці Національна кадастрова система) і жоден з вказаних критеріїв не приводив до позитивних результатів пошуку в архівній базі. Тобто в базі даних архіву інформація по такій ділянці була повністю відсутня. Разом з цим, перевірка даних у книзі реєстрації щодо ділянок, інформація про які була відсутня у архівній базі, не завжди здійснювалася, оскільки систематизація реєстраційних записів у книзі реєстрації здійснювалася по порядку реєстраційних номерів державних актів. Тобто, для оперативного та результативного відшукування інформації про конкретну земельну ділянку, необхідно було володіти інформацією принаймні про реєстраційний номер державного акту або дату його реєстрації. За відсутності такої інформації здійснювати пошук конкретної ділянки в розумні строки було неможливо, оскільки, наприклад, для пошуку інформації про конкретну земельну ділянку, маючи в наявності тільки її кадастровий номер або прізвище власника, необхідно б було вручну перегортати приблизно 20 книг реєстрацій за період з 2003 по 2010 рік, в кожній з яких міститься приблизно по 125 сторінок, на яких зафіксовано приблизно від 700 до 1200 реєстраційних записів. Тобто, на пошук інформації щодо конкретної земельної ділянки, шляхом гортання сторінок 20 книг загальною кількістю від 14000 до 20000 реєстраційних записів, можливо було витрати декілька робочих днів, а кількість кадастрових номерів, що підлягали перевірці в період, якій вказаний у повідомленні про підозру (червень-липень 2017 року) складала приблизно 5-6 тисяч. Отже, для здійснення пошуку інформації по книзі реєстрацій їй потрібно було б 5-6 тисяч раз перевірити від 14 тис до 20 тис реєстраційних записів, що об`єктивно є фізично неможливим. Оскільки пошук інформації саме у такий спосіб не є ефективним, та фактично неможливим, реєстратори здійснювали пошук інформації по конкретним ділянкам здебільшого у базі даних архіву. Серед загальної маси ділянок в кількості 33000 одиниці, які підлягали опрацюванню та перевірці на предмет наявності правовстановлюючих документів, земельні ділянки з кадастровими номерами: :42:001:0067, :42:001:0068, :42:001:0072, стосовно яких відкрито кримінальне провадження №0000160 були перенесені з державного реєстру земель до Державного земельного кадастру відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», де зазначено, що відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 01 січня 2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно до їх повноважень. Відповідно до статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Щодо підстав перенесення в архівний шар ділянки з кадастровим номером :42:001:0068, власником якої є ОСОБА_13 , обвинувачена ОСОБА_5 пояснила наступне. Так, 29 червня 2017 року на виконання доручення Держгеокадастру нею була здійснена перевірка інформації щодо наявності даних про право власності на вказану ділянку в базі даних архіву. Спочатку нею був перевірений кадастровий номер в Національній кадастровій системі. При перевірці нею була ідентифікована особа власника земельної ділянки, тобто ОСОБА_13 , також була наявна інформація про адресу, площу земельної ділянки, цільове призначення. Інформація про реєстраційний номер державного акту або про дату реєстраційної дії була відсутня. Відсутність вказаних даних не давало можливості здійснити пошук реєстраційного запису у книзі реєстрацій. Після того вона здійснила пошук у базі даних архіву по кадастровому номеру та по прізвищу власника. При цьому жодної інформації про вказану ділянку в базі даних архіву не містилося. Це вказувало на те, що в архіві відсутня технічна документація із землеустрою та архівний примірник державного акту, та на підставі вказівок, викладених в дорученні, вона перенесла вказану ділянку в архівний шар Національної кадастрової системи. В подальшому державними кадастровими реєстраторами щодо даної земельної ділянки було здійснено повторно державну реєстрацію за заявою власника земельної ділянки. Земельній ділянці з кадастровим номером :42:001:0068 за заявою власника від 18 серпня 2017 року визначено кадастровий номер :42:001:0564 та проведена державна реєстрація у Державному земельному кадастрі 31 серпня 2017 року. Щодо підстав перенесення в архівний шар ділянки з кадастровим номером :42:001:0072 власника ОСОБА_12 обвинувачена ОСОБА_5 дала суду наступні покази. Так, 14 червня 2017 року на виконання доручення Держгеокадастру нею була здійснена перевірка інформації щодо наявності даних про право власності на вказану ділянку в базі даних архіву. Спочатку нею був перевірений кадастровий номер в Національній кадастровій системі. При перевірці нею була ідентифікована особа власника земельної ділянки, тобто ОСОБА_12 , також була наявна інформація про адресу, площу земельної ділянки, цільове призначення. Інформація про реєстраційний номер державного акту або про дату реєстраційної дії також була відсутня. Відсутність вказаних даних не давало можливості здійснити пошук реєстраційного запису у книзі реєстрацій. Після того вона здійснила пошук у базі даних архіву по кадастровому номеру та по прізвищу власника. При цьому жодної інформації про вказану ділянку в базі даних архіву не містилося. Це вказувало на те, що в архіві відсутня технічна документація із землеустрою та архівний примірник державного акту, що на підставі вказівок, викладених в дорученні, вона перенесла вказану ділянку в архівний шар Національної кадастрової системи. В подальшому державними кадастровими реєстраторами щодо даної земельної ділянки було здійснено повторно державну реєстрацію за заявою власника земельної ділянки. Земельній ділянці з кадастровим номером :42:001:0072 за заявою власника від 08 вересня 2017 року визначено кадастровий номер :42:001:0057 та проведена державна реєстрація у Державному земельному кадастрі 15.09.2017 року. Щодо підстав перенесення в архівний шар ділянки з кадастровим номером :42:001:0067 власником якої є ОСОБА_15 обвинувачена ОСОБА_5 надала суду наступні покази. Так, 29 червня 2017 року на виконання доручення Держгеокадастру нею була здійснена перевірка інформації щодо наявності даних про право власності на вказану ділянку в базі даних архіву. Спочатку нею був перевірений кадастровий номер в Національній кадастровій системі. При перевірці нею була ідентифікована особа власника земельної ділянки, тобто ОСОБА_15 , також була наявна інформація про адресу, площу земельної ділянки, цільове призначення. Інформація про реєстраційний номер державного акту або про дату реєстраційної дії була відсутня. Відсутність вказаних даних не давало можливості здійснити пошук реєстраційного запису у книзі реєстрацій. Після того вона здійснила пошук у базі даних архіву по кадастровому номеру та по прізвищу власника. При цьому жодної інформації про вказану ділянку в базі даних архіву не містилося. Це вказувало на те, що в архіві відсутня технічна документація із землеустрою та архівний примірник державного акту, що на підставі вказівок, викладених в дорученні, вона перенесла вказану ділянку в архівний шар Національної кадастрової системи. В подальшому, вже під час досудового розслідування було виявлено, що реєстраційний запис щодо земельної ділянки, яка належить ОСОБА_15 у книзі реєстрації відсутній, що вказувало на те, що перенесення в архівний шар ділянки ОСОБА_15 було здійснено цілком на законних підставах. В подальшому, на початку лютого 2018 року ОСОБА_15 звернувся з заявою про реєстрацію земельної ділянки у встановленому законом порядку і така реєстрація була здійснена. Щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:0499 обвинувачена ОСОБА_5 надала суду наступні покази. Так, на початку липня 2017 року на ім`я в.о. Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру п. ОСОБА_18 надійшов лист за підписом заступника міського голови ОСОБА_19 , в якому містилася інформація про те, що на публічній кадастровій карті України наявна земельна ділянка з кадастровим номером :00:000:0499, рішення щодо якої про передачу у приватну власність Ужгородською міською радою не приймалося, документація з землеустрою не погоджувалася. Також у листі ставилося питання про перевірку підставності внесення відомостей про формування зазначеної ділянки до державного земельного кадастру. Для перевірки інформації вказаної у листі, останній був скерований до Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, та в подальшому до відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області. На той момент вона займала посаду в.о. начальника вказаного відділу. З метою здійснення перевірки інформації, викладеної у даному листі, відділом було здійснено перевірку, в результаті якої встановлено, що будь-яка документація щодо даної ділянки відсутня. Також були відсутні відомості щодо вказаної ділянки у Національній кадастровій системі. Враховуюче наведене, на виконання вимог, викладених в дорученні вона мала здійснити процедуру перенесення даної ділянки до архівного шару системи. Для перенесення любої земельної ділянки до архівного шару реєстратор зобов`язаний, при наявності відомостей про таку ділянку в національній кадастровій системі, сформувати заявку в національній кадастровій системі з транзакцією «Виправлення помилки, допущеної у ДЗК внаслідок помилкового перенесення ЗД». В подальшому центральний апарат Держгеокадастру погоджує вказану заявку і тільки після даного електронного погодження системою автоматично формується «протокол виправлення технічної помилки», який засвідчується електронним підписом ініціатора і після того ділянка ініціатором переноситься до архівного шару. При цьому, у неї не було технічної можливості сформувати заявку щодо перенесення до архівного шару ділянки з кадастровим номером :00:000:0499, оскільки в Національній кадастровій системі були відсутні відомості щодо вказаної ділянки. В системі технічно неможливо сформувати жодну заявку щодо ділянки, відомості про які відсутні в кадастровій системі. При цьому, вказана ділянка відображалася на публічній кадастровій карті. Оскільки на той час у неї не був активований доступ до технічної служби підтримки роботи системи, нею було доручено державному реєстратору ОСОБА_20 звернутися до технічної підтримки для з`ясування ситуації. Після цього ОСОБА_21 звернувся з запитом до служби підтримки, а саме до ОСОБА_22 щодо неможливості здійснити перенесення в архівний шар цієї ділянки. Після цього ОСОБА_23 відповіла електронним листом в системі про те, що «задачу виконано». І після цього вона вже побачила, що вказана ділянка зникла з публічної кадастрової карти. Про результати вона повідомила Головне управління Держгеокадастру в Закарапатській області. В подальшому Головним управлінням було повідомлено Держгеокадастр про те, що інформація про вказану ділянку вже не відображається на публічній кадастровій карті. Тобто питання, які ставилися Ужгородською міською радою були вирішені. Але в подальшому, на підставі Ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 11 вересня 2017 року та 13 вересня 2017 року №308/8824/17 старшим слідчим ОВС СУ ГУ НП в Закарпатській області підполковником поліції ОСОБА_24 було проведено обшук у приміщенні Відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з метою відшукання та вилучення документації що стосується земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:0499. Як результат, жодної документації про земельну ділянку з вищевказаним кадастровим номером виявлено не було, однак мала місце наявність інформації про неї у Національній кадастровій системі. Коли вона потрапила в систему і хто її туди вніс їй не відомо. З часу вирішення питання щодо цієї ділянки в липні 2017 року вона до питання цієї ділянки не поверталася та її наявність чи відсутність в системі не перевіряла, оскільки в цьому не було необхідності. В подальшому, через здійснення досудового розслідування та проведення слідчих дій, що стосуються кримінального провадження № 0000160 від 01 серпня 2017 року заявка на перенесення до архівного шару Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:0499 також сформована не була. Однак, на виконання доручення Держгеокадастру від 10 січня 2018 року №10-1200/0/1-18, враховуючи технічну можливість формування заявки та з урахуванням встановленого розслідуванням факту відсутності будь-яких правовстановлюючих документів на дану земельну ділянку, Державним кадастровим реєстратором Відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області вжиті заходи з метою перенесення відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :00:000:0499 до архівного шару Державного земельного кадастру у відповідності до вимог законодавства (сформовано Заяву за номером ЗВ- 018 від 22 січня 2018 року). Станом на 21 лютого 2018 року земельна ділянка вже перебувала в архівному шарі Державного земельного кадастру. Отже, жоден з допитаних свідків та не допитаних потерпілих не надав в судовому засіданні фактичних даних, які б вказували на те, що вона вчинила якийсь злочин. Свідками була описана певна процедура по перенесенню інформації про ділянки в архівний шар, яку вона здійснювала і ця процедура здійснювалася нею у законний спосіб. Окремо звернула увагу суду на покази свідка ОСОБА_25 , яка, перебувала на час інкримінованих їй діянь на посаді керівника Головного управління ДЗК в Закарпатській області. Свідок чітко вказала про підставність її дій по перенесенню ділянок в архівний шар та чітко вказала причини. Це те, що потерпілим ОСОБА_15 право власності на земельну ділянку взагалі не було набуте оскільки за ним, станом на час перенесення в архівний шар, не було зареєстроване право власності на ділянку. А щодо ділянок, належних ОСОБА_13 та ОСОБА_26 , то в архіві відділу Держгеокадастру були відсутні другі примірники державних актів на право власності на земельні ділянки та відповідні технічні документи з землеустрою, що також давало їй право ставити питання перед Центральним апаратом ДЗК про перенесення цих ділянок у архівний шар та в подальшому здійснити таке з їх погодження. Також свідок ОСОБА_25 акцентувала увагу на тому, що переміщення інформації про земельну ділянку в архівний шар інформаційної системи ніяких правових наслідків для власників не становить, право власності такими діями не порушується. На підставі вищенаведеного просила суд її виправдати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показав, що в період часу, коли ОСОБА_5 здійснювала перенесення в архівний шар ділянки потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , він ще держгеокадастрі не працював. Підтвердив, що ділянка, яка належала Ужгородській міській раді, була внесена невідомою йому особою в кадастрову систему з використанням його облікового запису, логіну та паролю. Ділянка не могла бути внесена 31.12.2012 року, а можливо була внесена пізніше. Хто вніс ділянку в земельний кадастр йому не відомо. Він особисто перенесенням ділянок в архівний шар не займався. Обставини при яких ОСОБА_5 переносила ділянки в архівний шар йому не відомі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показав, що йому невідомо хто і у який спосіб вніс в кадастрову систему інформацію про належність певної земельної ділянки, що належить Ужгородській міській раді. Номер ділянки він не пам`ятає, але з приводу появи цієї ділянки на кадастровій карті його викликали на допит до слідчого. Йому під час допиту показували так звані «лок-файли» по яких він виявив очевидні невідповідності у номерному позначенні інформації про ділянку. Пояснив, що на рівні Управління Держгеокадастру в Закарпатській області ніхто немає такого рівня доступу до системи, щоб «вкинути» в кадастрову систему ділянку у такий спосіб. Пояснив, що обвинувачена ОСОБА_5 не мала такого рівня доступу до кадастрової системи, щоб здійснити видалення з неї інформації про вказану земельну ділянку. Він особисто перенесенням ділянок в архівний шар не займався. Процедура перенесення йому не зовсім відома. Обставини, при яких ОСОБА_5 переносила ділянки в архівний шар, йому не відомі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 показала, що працювала кадастровим реєстратором в Ужгородському відділі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області до лютого 2017 року. Приблизно в 2015-2016 роках надійшов лист Держгеокадастру, на підставі якого було прийнято Наказ про виправлення технічних помилок у Державному земельному кадастрі. На виконання цього листа та наказу кожний кадастровий реєстратор повинен був переглядати в кадастрі земельні ділянки, відкриті за результатами поземельних книг або складання заявок про виправлення помилок. За результатами перевірок, по ділянкам, щодо яких не було інформації в архіві, формувались заявки на перенесення їх у архівний шар. Дані заявки перевірялися та погоджувались десь у Києві, ким саме їй невідомо і лише після погодження працівників у Києві, реєстратор на місці мав технічну можливість перенести ділянку в архівний шар. В разі подальшого надання власником перенесеної в архівний шар ділянки усіх необхідних документів, ділянка одразу реєструвалася заново, при цьому особі надавалася довідка про заміну кадастрового номеру ділянки. Чітко пояснити чи є перенесення ділянки в архівний шар кадастрової системи видаленням інформації про неї не змогла. У підпорядкуванні ОСОБА_5 вона не працювала. Також, свідок пояснила, що ОСОБА_5 технічно не могла перенести ділянку, про яку неодноразово піднімала питання Ужгородська міська рада самостійно, без погодження центрального апарату. Конкретні обставини, при яких ОСОБА_5 переносила ділянки в архівний шар, їй не відомі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показала, що з 14 вересня 2016 року по червень 2016 року вона очолювала ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області. Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 описала процедуру внесення в кадастрову систему інформації про право власності на земельну ділянку. Обвинувачена ОСОБА_5 переносила ділянки в архівний шар на підставі листа, доручення Держгеокадастру. До архівного шару переносилися ділянки, інформація про які не була в повному обсязі наявна в архіві Держгеокадастру, ділянки які були помилково «залиті» в кадастр, тощо. Пояснила, що перенесення ділянки в архівний шар не перешкоджало власникам ділянок розпоряджатися ними, оскільки інформація про право власності із системи не вилучалось. Також свідок ОСОБА_25 пояснила, що в архіві відділу Держгеокадастру були відсутні другі примірники державних актів на право власності на земельні ділянки та відповідні технічні документи з землеустрою, тому, швидше за все з цих причин ділянки були перенесені до архівного шару. В подальшому, коли потерпілі виконали вимоги законодавства та надали повний перелік документів реєстратору, ділянки останнім були повернуті до активного шару кадастру, а також до витягів їм надавалася довідка про зміну кадастрового номеру ділянки. Їй також невідомо, хто і у який спосіб вніс в кадастрову систему інформацію про належність ТОВ «Дукат-Ужгород» певної земельної ділянки, яка фактично належала Ужгородській міській раді. Ніякої конкретної інформації з цього приводу надати не змогла.

Потерпілий ОСОБА_30 подав суду заяву, згідно якої просив розгляд даного кримінального провадження проводити без його участі, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має (том. 1 а. с.48).

Потерпілий ОСОБА_15 подав суду заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі на підставі наявних доказів наданих стороною обвинувачення. Цивільного позову до обвинуваченої ОСОБА_5 не заявляє (том. 1, а. с. 228).

Представники потерпілого Ужгородської міської ради Закарпатської області ОСОБА_31 , ОСОБА_32 подали суду заяву, згідно якої просили проводити розгляд справи без участі представників Ужгородської міської ради Закарпатської області за наявними в справі матеріалами (том. 1 а. с. 201-202, том. 2 а. с. 205).

Потерпіла ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилася, хоча 28 разів належним чином викликалася в судове засідання, свого представника не направила, свою думку щодо обвинувачення не висловила, що розцінюється судом як байдуже ставлення до справи та результатів її розгляду (том 1, а. с. 60, 61, 106, 108, 120, 125, 142, 152, 163, 167, 180, 198, 217, 236, 247; том 2, а.с. 8, 47, 51, 56, 82, 100, 110, 136, 152, 162, 168, 177, 185).

Також, на твердження державного обвинувачення, вина обвинуваченої ОСОБА_5 підтверджується сукупністю доказів, зібраних у справі при провадженні досудового слідства, які досліджені та перевірені судом, зокрема:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (том 1, а. с. 1-20);

- рапорт та скріншоти зображень відсутності відомостей про ділянки в Державному земельному кадастрі щодо земельних ділянок потерпілих (том 1, а. с. 21-28);

- постанови про об`єднання кримінальних проваджень (том 1, а. с. 45-46);

- запит та відповідь з Ужгородської міської ради Закарпатської області стосовно земельної ділянки :00:000:0499 (том 1, а. с. 53-54);

- додатки до допиту потерпілої ОСОБА_13 , довідка про зміну кадастрового номеру, витяг та Державний акт (том 1, а. с. 62-68);

- додатки до допиту потерпілого ОСОБА_15 , копія Державного акту про право власності на землю (том 1, а. с. 74-75);

- додатки до допиту потерпілого ОСОБА_26 , довідка про зміну кадастрового номера, Державний акт про право власності на земельну ділянку (том 1, а. с. 80-87);

- запит та відповідь з Держгеокадастру про відсутність в земельному кадастрі відомостей про ділянку №:00:000:0499 (том 1, а. с. 88-89);

- запит та відповідь з Ужгородської міської ради про відсутність у них відомостей про ділянку №:00:000:0499 (том 1, а. с. 90-91);

- запит та відповідь з Ужгородської міської ради про наявність інформації щодо земельної ділянки №:00:000:0499 (том 1, а. с. 92-111);

- матеріали тимчасового доступу у Центрі ДЗК (адміністратора мережі), які вказують на те, що ділянки видалялись ключем ОСОБА_5 (том 1, а. с. 115-143);

- матеріали обшуку у відділі в Ужгородському районі ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області (том 1, а. с. 150-204);

- матеріали тимчасового доступу у ГУ Держгеокадастру (том 2, а. с. 1-105);

- матеріали тимчасового доступу у центрі ДЗК (том 2, а. с. 106-127);

- огляди земельних ділянок із застосуванням фотографування (том 3, а. с. 47-57);

- висновок 23/17 судової оціночно-земельної експертизи (том 3, а. с. 64-87);

- витяг із Порядку ведення ДЗК щодо поняття помилки (том 3, а.с.122-130);

- виправлення помилки (том 3, а. с. 158);

- протокол огляду документів від 27 серпня 2018 року (том 3, а.с.131-132);

- пакет із 4 СД дисками додатки до протоколів обшуку та тимчасового доступу, лист ДЗК (том 3, а. с. 172);

- службові характеристики Дякун Н.В. (том 3, а. с. 92, том 4, а. с. 30);

- наказ про призначення та переміщення, посадова інструкція та положення про відділ (том 3, а. с. 103-104, 105-121);

- вимога про несудимість ОСОБА_5 (том 4, а. с. 28-29);

- постанова про приєднання до справи документів в якості речових доказів (том 4, а. с. 137-138).

Суд, всебічно та критично оцінює письмові докази, які надані суду державним обвинуваченням та досліджені в ході судового засідання, вважає, що з урахуванням інших доказів, яким суд надає оцінку в сукупності, вони суперечать показам свідків, що не узгоджуються між собою і не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Склад кримінального правопорушення являє собою абстракту теоретичну конструкцію і включає чотири елементи: два об`єктивних (об`єкт, об`єктивну сторону) і два суб`єктивних (суб`єкт, суб`єктивну сторону). Кожен елемент включає певний набір ознак: обов`язкових і факультативних для кваліфікації діяння як злочину.

Разом з тим, об`єктивною стороною зловживання владою або службовим становищем виявляється у діянні (дії чи бездіяльності), яке: 1) вчиняється з використанням влади або службового становища; 2) здійснюється у межах повноважень, наданих особі за посадою чи у зв`язку з виконанням нею службових обов`язків; 3) суперечить інтересам служби, 4) заподіює істотну шкоду або тягне тяжкі наслідки; 5) знаходиться в причинному зв`язку із зазначеними наслідками.

Діяння, яке полягає у відповідності до диспозиції ст. 364 КК України у зловживанні владою або службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби.

З пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення не вбачається, в яких саме її діях полягало «зловживання службовим становищем» та яку саме неправомірну вигоду ОСОБА_5 мала отримати та від кого.

Крім того, суб`єктивна сторона службового зловживання характеризується умисною чи змішаною формою вини. При цьому діяння (дія чи бездіяльність) вчиняється з прямим умислом, а психічне ставлення винного до наслідків, передбачених у частинах 1 та 2 ст. 364 КК України, може бути виявлене як у формі умислу, так і необережності. У цілому кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України визнається умисним.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони службового зловживання є певні мотиви: корисливі мотиви, інші особисті інтереси, інтереси третіх осіб.

Однак, як встановлено судом, докази, надані стороною обвинувачення не вказують на наявність у діях обвинуваченої ОСОБА_5 хоча б одного із зазначених мотивів, як і не встановлено наявність умислу на вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Психічне ставлення ОСОБА_5 до своїх дій, отримання нею неправомірної вигоди, із пред`явленого обвинувачення невідомо яку неправомірну вигоду для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи вона мала намір одержати чи одержала і в якій формі та будь-яких доказів на підтвердження цих обставин стороною обвинувачення не надано.

Також обов`язковим елементом складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України є його наслідки, оскільки між діянням і наслідком має бути встановлений прямий причинний зв`язок.

Однак, сторона обвинувачення в судовому засіданні настання наслідків не довела. Настання реальних тяжких наслідків не підтверджується обставинами справи, не доводиться письмовими доказами, показами свідків. Потерпілі в судовому засіданні не допитані, хоча систематично належним чином повідомлялися судом про дату, час і місце судових засідань, однак в судове засідання жодного разу не з`явилися, тому під час розгляду справи суду не вдалося встановити сутність та розмір спричиненої їм шкоди. В справі також відсутні цивільні позови, будь-які претензії матеріального чи морального характеру, що беззаперечно вказує на те, що діями ОСОБА_5 особам, яких сторона обвинувачення визначає як потерпілих, не спричинено жодної шкоди.

Таким чином, наявні в справі та досліджені судом докази спростовують твердження сторони обвинувачення про наявність в діях ОСОБА_5 ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Що стосується кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 362 КК України, суд виходить з наступних міркувань.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 інкримінується державним обвинуваченням несанкціонована зміна інформації, яка обробляється в автоматизованих системах, вчинене особою, яка має право доступу до неї, вчинене повторно, якщо воно заподіяло значну шкоду.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 362 КК України, є власність на комп`ютерну інформацію, встановлений порядок її зберігання та використання. Предметом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, є комп`ютерна інформація, що не призначена для відкритого доступу і вільного користування, тобто комп`ютерна інформація з обмеженим доступом або комп`ютерна інформація, доступ до якої є платним.

Здійснюючи системний аналіз формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_5 суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення ОСОБА_5 ставиться за вину те, що вона здійснювала несанкціоновану зміну інформації в єдиній державній геоінформаційній системі Державному земельному кадастрі. Але вказані твердження не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, оскільки ОСОБА_5 , виконуючи свої посадові обов`язки, здійснюючи функції реєстратора, в тому числі завдання по виправленню помилок, працювала в інформаційній системі під назвою «Національна кадастрова система» і саме в архівний шар Національної кадастрової системи обвинувачена обґрунтовано переносила інформацію про земельні ділянки. Державний земельний кадастр та Національна кадастрова система не є різними назвами однієї і тієї ж інформаційної системи, оскільки функціонально та інституційно це різні системи.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 362 КК України, полягає у вчиненні щодо відповідної комп`ютерної інформації несанкціонованих зміни, знищення, блокування, перехоплення, копіювання. Тобто законодавець визначив п`ять самостійних ознак об`єктивної сторони складу злочину за вчинення кожного з яких наступає кримінальна відповідальність.

Зміна інформації, а саме ця кваліфікуюча ознака інкримінується ОСОБА_5 , полягає у будь-якій модифікації інформації, що призводить до її перекручування, хоча при цьому інформація в цілому зберігається. До зміни інформації слід віднести і її доповнення іншими, фальсифікованими даними. При чому йдеться про модифікацію змісту інформації.

Під знищенням комп`ютерної інформації розуміються дії, наслідком яких є зникнення інформації в ЕОМ, АС, комп`ютерній мережі чи на носії. При цьому знищенням слід вважати не лише ліквідацію файлу, каталогу тощо, у вигляді яких існувала інформація, а й приведення певної інформації у такий стан, який виключає можливість її використання, оскільки у цьому випадку результатом також є зникнення початкової інформації.

В ході судового розгляду встановлено, що для перенесення будь-якої земельної ділянки до архівного шару державний реєстратор зобов`язаний, при наявності відомостей про таку ділянку в національній кадастровій системі, сформувати заявку в національній кадастровій системі з транзакцією: «Виправлення помилки, допущеної у ДЗК внаслідок помилкового перенесення ЗД». В подальшому центральний апарат Держгеокадастру погоджує вказану заявку і тільки після даного електронного погодження системою автоматично формується «протокол виправлення технічної помилки», який засвідчується електронним підписом ініціатора і після того ділянка ініціатором переноситься до архівного шару.

В ході судових засідань встановлено, що відносно усіх вказаних ділянок, належних потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_33 , було здійснено саме таку операцію, тобто ОСОБА_5 , маючи усі законні підстави, сформувала заявки на перенесення ділянок до архівного шару, працівником центрального апарату Держгеокадастру таке перенесення було підтверджено і тільки після того інформація про вказані ділянки була видалена з активного шару та перенесена до архівного шару Національної кадастрової системи.

Отже, на підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_5 відсутня об`єктивна сторона складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, оскільки вона не проводила зміни в розумінні вказаної статті, а проводила санкціоноване Центральним апаратом ДЗК видалення інформації з активного шару системи.

У своєму рішенні у справі 522/11807/18 від 03 березня 2021 року Верховний суд зазначив, що застосування належної процедури «fair procedure» (у європейській системі), «dut procyes» (у американській системі) є одним із складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені названою нормою Основного Закону, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічної позиції притримується у своїх рішення ЄСПЛ, а саме Суд вказує на те, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України», скарга № 39598/03 від 21 липня 2011 року, рішення остаточне), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series. A заява №25).

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» (2001 р.).

На думку суду, з урахуванням вище наведеного, правових підстав у цій ситуації, однозначно стверджувати поза розумним сумнівом про те, що обвинувачена ОСОБА_5 , винна у вчиненні інкримінованих їй діянь немає.

Пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що жоден із наданих стороною обвинувачення доказів як сам по собі, так і в сукупності з іншими, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дає достатніх підстав стверджувати поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

А тому, суд, враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, вважає, що, усі докази сторони обвинувачення є такими, що залишають місце сумнівам, тобто не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення ЄСПЛ від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (також рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України»).

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ окремо, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про недоведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, які містяться в обвинувальному акті від 31 серпня 2018 року в справі №0000160.

Відтак, обвинувачену ОСОБА_5 у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватою у інкримінованих їй правопорушеннях та виправдати.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченої ОСОБА_5 у виді домашнього арешту в нічний час та відсторонення від посади під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні припинили свою дію.

Питання речових доказів вирішуватиметься в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає, цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 362 КК України та виправдати через недоведеність наявності в її діяннях складу кримінального правопорушення.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченої ОСОБА_5 у виді домашнього арешту в нічний час та відсторонення від посади припинили свою дію.

Речові докази, що приєднані до матеріалів справи відповідно до постанови ст. слідчого в ОВС ГУ НП в Закарпатській області від 27 серпня 2018 року зберігати при матеріалах справи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому частинами 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1