КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та йому призначено покарання у виді 6 місяців арешту.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 , вважаючи ухвалений у спрощеному судовому провадженні вирок суду незаконним через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить його скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції для її розгляду за загальними правилами судового провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що, згідно наданих ОСОБА_3 пояснень, при ознайомленні з матеріалами даного кримінального провадження він виявив, що ряд документів, які знаходяться в матеріалах судового провадження, що складені й підписані від його імені, йому на підпис не надавались і він їх не підписував.

До того ж ОСОБА_3 повідомив, що один раз в кінці вересня 2022 року до нього додому приїжджали працівники поліції та відвезли його у приміщення поліції для дачі пояснення в рамках цієї справи, але після того його більше ніхто не викликав, ніякі документи не вручав і на підпис не давав. При цьому з адвокатом ОСОБА_4 він взагалі не знайомий та про розгляд справи у суді йому відомо не було, а з оскаржуваним вироком суду він ознайомився лише 10 березня 2023 року.

Тому з даного приводу ОСОБА_3 17 березня 2023 року звернувся до ТУ ДБР у м. Києва із заявою про кримінальне правопорушення, в якій просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань й невідкладно розпочати досудове розслідування з підстав викладених вище. Одночасно в указаній заяві ОСОБА_3 порушив питання про призначення в рамках досудового розслідування почеркознавчої експертизи для підтвердження викладених у заяві обставин.

____________________________________________________________

Справа №11-кп/824/2997/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5

Категорія: ч. 1 ст. 296 КК України Доповідач ОСОБА_1

Таким чином, враховуючи пояснення ОСОБА_3 про те, що ряд документів з матеріалів кримінального провадження йому не вручались й на підпис не надавались, виключає законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, так як встановлені судом на підставі заяв ОСОБА_3 фактичні обставини справи, зокрема визнання винуватості й згоди на розгляд обвинувального акту в спрощеному судовому провадженні, позбавили можливості суд в судовому засіданні з`ясувати у ОСОБА_3 його ставлення до пред`явленого обвинувачення, у тому числі й дослідити викладені вище обставини тощо.

Також зазначає, що враховуючи спосіб інкримінованого ОСОБА_3 діяння й наявність в матеріалах провадження довідки № 466283 від 22 вересня 2022 року з КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ», згідно якої « ОСОБА_3 перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання каннабиноїдів. Вживання зі шкідливим наслідками», очевидно зобов`язували дізнавача в порядку ч. 1 ст. 509 КПК України залучити в рамках провадження експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи для встановлення ступеню усвідомлення ОСОБА_3 своїх дій на момент вчинення інкримінованого йому діяння. Втім, така експертиза призначена не була ні на стадії досудового розслідування, ні на стадії судового розгляду, що також виключає можливість вважати оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим.

Крім того, зазначає, що для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства, втім, як вбачається з пояснень ОСОБА_3 , його мотивом було вираження протесту на хід судового засідання, скептичне ставлення до його результатів й бажання припинити його. Хоч цей протест і виражений був у формі порушення громадського порядку й встановлених правил з ознаками зухвалості та зневаги до авторитету органів державної влади, проте, є очевидним, що мотивом його дій не слугувало вираження своєї неповаги до суспільства, а незгода з ситуацією, зокрема показаннями свідка й діями головуючого судді.

За таких обставин, вважає, що оскаржуваний вирок, ухвалений з такими істотними порушеннями, не може вважатися законним та обґрунтованим, а його перегляд в апеляційному порядку забезпечить ОСОБА_3 з одного боку право на оскарження судового рішення та право на захист, а з іншого боку дасть змогу виконати завдання кримінального провадження, передбачене ст. 2 КПК України, зокрема забезпечить охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження та забезпечить гарантію щоб до кожного учасника кримінального провадження буда застосована належна правова процедура.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження вироку суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що попри те, що у матеріалах судового провадження є рукописний текст про отримання ОСОБА_3 копію вироку 24.11.2022 року фактично з вироком ОСОБА_3 ознайомився лише 10.03.2023 року, свідченням чого є відповідна розписка останнього та його захисника в матеріалах судового провадження. До того ж договір про надання правничої допомоги із захисником ОСОБА_3 уклав 10 березня 2023 року, тим самим лише в цей день він реалізував своє право на захист.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 1 статті 392 КПК України встановлено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржуваний вирок Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_3 був постановлений в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України.

Згідно формулювання обвинувачення та правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_3 кримінального проступку, викладеного в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000131, останній обвинувачується у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 302 КПК України, направляючи до Подільського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000131 стосовно ОСОБА_3 , заступник керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 просив розглянути вказаний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, долучивши відповідні заяви підозрюваного та представника потерпілого про їх згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку за їх відсутності (а.п. 155).

При цьому, згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Добровільність таких волевиявлень обвинуваченого також підтверджено захисником ОСОБА_4 , про що наявні їх особисті підписи (а.п. 10-12).

Разом з тим, як вбачається з апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 , він оспорює висновок суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та встановлені досудовим розслідуванням обставини, тобто не погоджується з вироком суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 з тих підстав, з яких він не може бути оскаржений, згідно з положеннями статті 394 КПК України.

Поряд з цим, і наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_2 доводи щодо процесуальних порушень, допущених, на його думку, судом першої інстанції при розгляді справи у спрощеному порядку, жодним чином не доводять його право на оскарження в даному випадку такого вироку.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або якщо судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважаю, що у відкритті провадження, відповідно до положень ст. 399 КПК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 слід відмовити, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, у тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність, а також не призводить до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392, 394, 399 КПК України, суддя-доповідач

у х в а л и л а:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 296 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати захиснику ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на підставі ч. 6 ст. 399 КПК України.

Суддя

Київського апеляційного суду ОСОБА_1