Провадження № 11-сс/4808/340/22
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Шигірт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13 вересня 2022 року у кримінальному провадженні №0001415 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13 вересня 2021 року накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на: мобільний телефон марки «Хуавей» в прозорому силіконовому чохлі, із скетч картою в чохлі оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Ксіомі» в чохлі зеленого кольору; автомобіль марки «Chevrolet», моделі «Epica», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Не погодившись з ухвалою слідчого судді представник власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на її незаконність, необґрунтованість, позаяк дана ухвала винесена без достатніх на це підстав та із суттєвими порушеннями норм КПК.

Серед апеляційних доводів зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що клопотання не містить: обґрунтування підстав і мети накладення арешту на майно; посилання на докази щодо використання арештованого автомобіля для вчинення злочину та можливої наявності на ньому слідів злочину.
Також зауважує, що право звернення з даним клопотанням до слідчого судді належить виключно прокурору.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Власник майна ОСОБА_8 належним чином повідомлена про час та місце апеляційного розгляду, проте в судове засідання не з`явилась і клопотань про відкладення розгляду не подала.

В судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна підтримав апеляційну скаргу, а прокурор заперечував проти її задоволення.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, у відповідності до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що апелянт в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймав, його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.
Що стосується апеляційних вимог про скасування оскаржуваної ухвали, вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таких вимог закону при постановленні оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався.
З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні органів досудового розслідування перебуває кримінальне провадження №0001415 від 07.09.2022 за ч.4 ст.185 КК України.
Постановою слідчого від 07 вересня 2022 року мобільний телефон марки «Хуавей», мобільний телефон марки «Ксіомі», автомобіль CHEVROLET «EPICA» р/н НОМЕР_2 , сірого кольору визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.с.10).
Задовольняючи клопотання про арешт зазначеного майна, слідчий суддя, дослідивши матеріали долучені до справи, прийшов до обґрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на це майно з метою його збереження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі досудового розслідування потреби збереження речових доказів виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Крім того, слід зазначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки матеріалів справи визначитись, чи є необхідність накласти арешт на речові докази задля забезпечення кримінального провадження.

Що стосується доводів апелянта, щодо звернення до слідчого судді з клопотанням неналежною особою, вони не ґрунтуються на нормах діючого кримінального процесуального законодавства та не спростовують висновків слідчого судді.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з клопотанням про арешт майна звернувся слідчий, якому доручено досудове розслідування даного кримінального провадження. Подання підписане слідчим ОСОБА_9 та окружним прокурором ОСОБА_10 , який, згідно витягу з ЄРДР (а.с.4), є процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Стаття 64-2 КПК України, на яку посилається апелянт, дає визначення прав третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, а також момент їх виникнення.

Згідно з вимогами ч.2 зазначеної статті, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Системний аналіз зазначених вище норм кримінального процесуального закону свідчить про те, що вимоги ч.1 ст.171 КПК України щодо суб`єкта звернення з клопотанням про накладення арешту на майно є спеціальними по відношенню до загальних вимог ст.64-2 КПК України, яка загалом визначає процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, пріоритетному застосуванню в даному випадку підлягають вимоги ч.1 ст.171 КПК України, які прямо визначають суб`єктів звернення до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

Таким чином, клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0001415 подано належною особою.

Також не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді і доводи апелянта про відсутність відомостей, що автомобіль CHEVROLET «EPICA» р/н НОМЕР_2 має відношення до даного кримінального провадження, а тому арешт є необґрунтованим.
З матеріалів справи вбачається, що зазначений автомобіль присутній на фотознімках з камер зовнішнього відео спостереження. Органами досудового розслідування надана деталізація подій до фотознімків з зазначенням часу, з яких вбачається, що в день вчинення злочину зазначений автомобіль CHEVROLET під?їхав до припаркованого автомобіля потерпілої VOLVO. З автомобіля CHEVROLET вийшов пасажир чоловічої статі, підійшов до автомобіля потерпілої та протягом деякого часу відчиняв дверцята її автомобіля. Після чого повернувся до автомобіля CHEVROLET.
Зазначені матеріали обґрунтовують клопотання про арешт майна та підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що зазначений автомобіль CHEVROLET був використаний для вчинення злочину у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає порушень вимог діючого кримінального-процесуального законодавства слідчим суддею під час розгляду клопотання про арешт майна та постановлення оскаржуваної ухвали, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 419, 422 КПК, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Поновити строк на апеляційне оскарження представнику власника майна ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13 вересня 2022 року - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4