Справа № 202/4000/23
Провадження № 1-кс/202/2158/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , представника володільця майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання представника володільця майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000641 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого зазначено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська накладено арешт шляхом заборони права користування та відчуження на автомобіль «KIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 є законним володільцем автомобілю «KIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 за договором фінансового лізингу з ТОВ «АВТОКРЕДИТ».

Відповідно до відповіді з слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що з автомобілем «KIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 проведені всі необхідні експертні дослідження, отримані всі висновки експертів, в майбутньому проведення додаткових експертиз органом досудового розслідування не планується, тому відпала потреба у застосуванні такого заходу забезпечення як арешт.

З огляду на викладене представник володільця майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із відповідним клопотанням та просив скасувати арешт автомобілю «KIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська накладено арешт шляхом заборони права користування та відчуження, законним володільцем якого є ОСОБА_4 .

Представник володільця майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні просив суд клопотання задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся своєчасно та належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Вислухавши представника власника майна, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Згідно зі статтею 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу. Таким чином, правомірність володіння органами досудового розслідування майном, яке наділене ознаками речових доказів, має підтверджуватись в порядку, визначеному зазначеними статтями.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, згідно із п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт слідчий суддя повинен врахувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права є завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозри обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Аналогічна позиція викладена, також, у рішеннях по справах «Спорронг та Льонрот проти Швеції», «Прессос компанія ОСОБА_2 та інші проти Бельгії, «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія», «Василеску проти Румунії» та інші.

Згідно змісту клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська накладено арешт шляхом заборони права користування та відчуження на автомобіль «KIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_4 є законним володільцем автомобілю «KIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 за договором фінансового лізингу з ТОВ «АВТОКРЕДИТ».

Разом із тим, відповідно до наданої слідчому судді копії договором фінансового лізингу встановлено, що він укладений між АТ «А-БАНК» та ОСОБА_4 .

Крім того, відповідно до наданого слідчому судді копії додатку до договору фінансового лізингу встановлено, що ОСОБА_4 передано автомобіль «KIA SEPHIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до наданої слідчому судді копі адвокатського запиту від 22.02.2023 та відповіді слідчого на запит від 23.03.2023 інформація надана щодо автомобілю «KIA Shuma ІІ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що створює сумніви у слідчого судді щодо майна, яке було арештовано, та щодо якого вирішується питання про скасування арешту.

Також, до матеріалів клопотання не долучено ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про накладення арешту на вказаний транспортний засіб, що позбавляє суд можливості впевнитись у тому, що такий захід забезпечення кримінального провадження був застосований.

З огляду на викладене неможливо встановити і мету та підстави накладення арешту на майно, визначені ч.2 ст. 170 КПК України, щоб прийняти відповідне рішення про відсутність підстав для подальшого арешту вказаного транспортного засобу.

До матеріалів клопотання не долучено, навіть, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, щоб впевнитись у тому, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені 27.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000641 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та на якій стадії перебуває вказане кримінальне провадження.

Враховуючи викладене слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеного клопотання за його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 7, 170, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання відмовити з необґрунтованістю.

Копію ухвали надіслати зацікавленим особам.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1