В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0002876 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, який має на утриманні неповнолітню сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто під час дії воєнного стану, приблизно о 16:20 год., перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме майна, що належить ОСОБА_6 , яка мешкає в квартирі АДРЕСА_3 , вищезазначеного будинку. Так, вважаючи, що в коридорі квартири є цінні речі, які можна обрати предметом свого злочинного посягання, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою викрадення майна, скориставшись тим, що його дії носять таємний характер, підійшов до квартири ОСОБА_6 , з метою проникнення до квартири, підійшов до вхідних дверей, що ведуть до середини кватири та взявшись за ручку дверей, відкрив їх. Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, візуально оглянувши коридор даної квартири та водночас впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, помітив на тумбочці жіночу сумку темно-синього кольору, та обравши предметом свого злочинного посягання цінні речі, що належать ОСОБА_6 , які можуть перебувати в даній сумці, взяв сумку, та непомітно для мешканців квартири вийшов з кватири до загального коридору, де дістав із сумки ОСОБА_6 банківську картку «Монобанк» № НОМЕР_1 , сумку з іншими речами лишив на 7 поверсі загального коридору даного будинку.

У подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а частиною грошових коштів з банківської катки, що належать ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_3 , таємно заволодів, майном, що належить потерпілій ОСОБА_6 та завдав останній матеріального збитку на загальну суму 700,98 грн.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 19.09.2022 року, приблизно о 16:20 год., він проник до квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав жіночу сумку, де знаходилась банківська картка.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники кримінального провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна /крадіжка/, поєднаному із проникненням у житло в умовах воєнного стану та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 11.02.2003 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, має діагноз: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні: диск, квитанцію - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: