Дата документу 30.11.2022
Справа № 501/2766/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеського району Одеської області кримінальне провадження №0000153 від 26 липня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який має вищу освіту, не одружений, є військовослужбовцем за призивом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Згідно із ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІX введено воєнний стан на всій території України.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/22 від 14 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

В останній раз, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ воєнний стан в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року на 90 діб.

Відтак, з 24 лютого 2022 року по теперішній час діє воєнний стан.

Відповідно до наказу командира військової частини від 24 лютого 2022 року №11 ОСОБА_7 з 26 лютого 2022 року зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця окремого батальйону територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » сил територіальної оборони ЗСУ.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Відтак, починаючи з 26 лютого 2022 року, а саме з моменту зарахування до списків особового складу військової частини солдат ОСОБА_7 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно із вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до вимог ст. ст. ст. ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, солдат ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення за таких обставин.

05 травня 2022 року командиром військової частини солдата ОСОБА_7 направлено до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою виявлення придатності до несення військової служби.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Клініки амбулаторно-поліклінічної допомоги Військово-медичного клінічного центру Південного регіону №1164 від 26 травня 2022 року солдату ОСОБА_7 проведено медичний огляд ВЛК 26 травня 2022 року, після чого солдат ОСОБА_7 повинен був прибути до 21 год. 00 хв. 26 травня 2022 року на службу до місця розташування військової частини для подальшого проходження військової служби.

Однак, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, та проходячи її на посаді на посаді стрільця окремого батальйону територіальної оборони регіонального управління сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » сил територіальної оборони ЗСУ, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 26 травня 2022 року, о 21 год. 00 хв., не з`явився вчасно без поважних причин на службу до місця розташування військової частини з лікувального закладу, а саме: Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, в умовах воєнного стану, та ухилявся від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби до 13 год. 00 хв. 23 вересня 2022 року, тобто до добровільного з`явлення до Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, із щирим каяттям, чим закінчив вчинення правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.

30 листопада 2022 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 , у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в судовому провадженні та щиро розкаятись, істотними для цього кримінального провадження обставинами сторонами визнано обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, позитивну характеристику обвинуваченого за місцем його проживання, бажання в подальшому проходити військову службу та виконувати покладені на нього службові обов`язки, його безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації, наявність на утриманні одинокої матері пенсійного віку, яка має вади здоров`я та потребує догляду, не перебування на обліку у лікарів психіатра чи нарколога, відсутність у ОСОБА_7 судимостей.

Сторонами погоджено покарання ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі на 1 рік, та на підставі ст. 58 КК України сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_7 замість покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік, покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців, строком на 1 рік, з відрахуванням у дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми його грошового забезпечення.

В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований внаслідок затвердження угоди про визнання винуватості, пояснив, що укладення угоди з його боку було добровільним, наполягав на затвердженні вказаної угоди.

Прокурор ОСОБА_4 просила затвердити укладену з ОСОБА_7 угоду про визнання винуватості, захисник ОСОБА_6 проти затвердження угоди не заперечувала.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, прокурора та думку захисника, доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 2, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному проваджені щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який належить до тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та викладені у ст. 476 КПК України наслідки її невиконання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження прав щодо оскарження вироку, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, відповідає вимогам КПК України та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Частиною першою ст.58 КК України передбачено, що покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

Враховуючи вищенаведені відомості про особу обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, щиро покаявся, добровільного з`явився до Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, його бажання в подальшому проходити військову службу та виконувати покладені на нього службові обов`язки, безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації, а також характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд доходить висновку про те, що при призначенні покарання за ч. 5 ст. 407 КК України є цілком обґрунтованим застосування ч. 1 ст. 69 КК України шляхом призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді 1 року позбавлення волі, а також застосування ст. 58 КК України та замість покарання у вигляді 1 року позбавлення волі призначення покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців, строком на 1 рік, з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків у дохід держави.

Суд вважає, що призначення такого покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

За таких обставин суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 у присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 , та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст.ст.370-374, 474-475 КПК України,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 листопада 2022 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 за участю його захисника адвоката ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_7 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замість призначеного ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік, призначити покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців, строком на 1 рік, з відрахуванням у дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми його грошового забезпечення.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору .

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя