Справа № 639/691/23
Провадження № 1-кп/639/271/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 14.11.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001037 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Маріуполь, Донецької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з неповною вищою освітою, військовослужбовця за контрактом, обіймаючого посаду такелажника відділення обслуговування технічної батареї військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, у військовому званні «солдат», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за контрактом, перебуваючи на посаді такелажника відділення обслуговування технічної батареї військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги,

ст. ст. 11, 16, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,

ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаходячись на території військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася за адресою:

АДРЕСА_3 , будучи підлеглим потерпілого майора ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що останній є його безпосереднім начальником, будучи невдоволеним за здійснену ОСОБА_6 доповіддю про його неадекватну поведінку, а також законними діями майора ОСОБА_6 щодо зробленого йому зауваження на його некоректну поведінку, через особисту недисциплінованість та несумлінне виконання обов`язків військової служби, вимог, що ставляться до військовослужбовців, 04.11.2022 приблизно о 08.00 год., будучи обуреним, агресивно поводячись, стиснув кисті рук у кулаки та різко почав рухатись у напрямку майора ОСОБА_6 , викрикуючи у бік останнього нецензурні слова та звинувачуючи у викраденні форменого одягу, тим самим явно демонстрував готовність нанесення ударів (тілесних ушкоджень) ОСОБА_6 . Однак, стоячі поруч військовослужбовці перегородили ОСОБА_5 шлях до майора ОСОБА_6 , при цьому останній виставив перед собою руку та дистанціювався від ОСОБА_5 , не надавши можливість реально здійснити нанесення ударів.

Після чого, в супроводі солдатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та майора ОСОБА_6 , солдата ОСОБА_5 відведено до підвального приміщення «Тир-2», для того щоб останній взяв свої особисті речі. Під час виходу з вказаного підвального приміщення, піднімаючись по сходах солдат ОСОБА_5 в грубій нецензурній формі, звернувся до майора ОСОБА_6 та повідомив, що якщо він ще раз виставить у його напрямку свої руки, то він їх поламає.

Пізніше, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, неподалік від контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , в присутності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у грубій формі, нецензурними словами, повідомив ОСОБА_6 , що тепер, коли вони перебувають поза межами військової частини, він може нанести удари в обличчя ОСОБА_6 , і за це йому нічого не буде та почав наближуватись.

Продовжуючи формувати у майора ОСОБА_6 стійке враження реальності спричинення йому тілесних ушкоджень, під час руху в автомобілі, ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , демонстративно, гучно розмовляючи по мобільному телефону, нібито консультуючись, запитував у співрозмовника, яка відповідальність за спричинення тілесних ушкоджень командиру, якщо він здійснить нанесення ударів майору, чим вчинив погрозу заподіяння тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчиненої в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України визнав повністю, не оспорював обставин, викладених в обвинувальному акті. Суду пояснив, що дійсно він, будучи військовослужбовцем за контрактом, перебуваючи у військовій частині НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 , 04 листопада 2022р. зранку, після підйому, на який запізнився, побачив свого безпосереднього начальника ОСОБА_6 . Він був обурений поведінкою останнього через постійне його звинувачення у тому, що він наркоман та неодноразове направлення його ОСОБА_6 на освідування у експертну установу. Поводячись агрессивно, він дійсно викрикував у бік потерпілого непристойні нецензурні слова, як на території військової частини, так і поза її межами, демонстрував готовність нанести йому удари - тілесні ушкодження, у присутності інших військовослужбовців за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті .У вчиненному щиро розкаюється. Просить вибачення у потерпілого. Також просить суд суворо його не карати, бажає продовжити військову службу та брати участь у захисті Батьківщини.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчинені злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч.3 ст.349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а тому суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу 111 Рекомендації 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.5 ст.405 КК України як погроза заподіяння тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчиненої в умовах воєнного стану.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, також має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проходження служби характеризується задовільно.

Відповідно до ст. 66 ч.1 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, наявність декількох обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, наведені вище, його відношення до скоєного та бажання продовжити військову службу з метою подальшого захисту Батьківщини; думку потерпілого про призначення несуворого покарання, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті кримінального закону.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості застосування до обвинуваченого положень ч.1 ст.75 КК України, суд враховує, що у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 405 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи вищезазначені положення Закону, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 405 КК України, яке мало місце 04.11.2022 року, у редакції Закону, яка діяла на момент його вчинення, тобто застосувавши положення ч.1 ст.75 КК України, які діяли на момент вчинення вказаного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, …, при призначенні покарання у виді … позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням вимог діючого законодавства та вищевикладеного, тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, декількох обставин, які пом`якшують покарання, його молодий вік, усвідомлення ним своєї протиправності злочинної поведінки та наміру в подальшому суворо дотримуватись закону, які на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, згідно положень ст.75 КК України(в редакції Закону,що діяла на час скоєння кримінального правопорушення), з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання,на думку суду, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили з тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - скасувати.

Зарахувати в строк відбуття покарання знаходження ОСОБА_5 під вартою з 08.02.2023 року до 27.02.2023 року.

Цивільний позов не заявлено, речові докази, витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 405 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покласти обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ч.4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_5 на час проходження ним військової служби покласти на командира відповідної військової частини.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили з тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - скасувати, звільнивши негайно з- під варти з місця попереднього ув`язнення .

Зарахувати в строк відбуття покарання знаходження ОСОБА_5 під вартою з 08 лютого 2023 року до 27 лютого 2023 року.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1