ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/122/23 Справа № 694/512/23Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року про часткове задоволення клопотання слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000305 від 25.02.2023 про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

в с т а н о в и в :

25 лютого 2023 року слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернулася до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000305 від 25 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000305 від 25 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з застосуванням електронних засобів контролю.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; заборонено підозрюваному цілодобово залишати місце свого проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонено підозрюваному ОСОБА_8 , будь-яким способом спілкуватись зі свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпілим ОСОБА_15 по цьому кримінальному провадженню, за відсутністю слідчого чи прокурора.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту визначено тривалістю 58 діб, тобто до 25 квітня 2023 року включно.

Ухвала мотивована тим, що слідчий суддя вважав доведеними ризики передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України відтак прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, водночас були достатні підстави вважати, що такий запобіжний захід як домашній арешт здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 та зменшити ризики наведені у клопотанні

Крім того, на думку слідчого судді, ризику імовірного впливу на свідків та потерпілого можливо запобігти шляхом покладення на підозрюваного певних обов`язків, зокрема обов`язку не спілкуватися зі свідками та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, що передбачено ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду також, на думку слідчого судді, можна зменшити шляхом перебування під домашнім арештом із застосуванням засобів електронного контролю та цілодобово.

Не погодившись з судовим рішенням першої інстанції, прокурор Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, порушив питання про скасування ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року та постановлення нової ухвали, якою просив обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без права внесення застави.

Переконаний, що обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, що полягає в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У клопотанні до слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона обвинувачення посилається на низку ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обгрунтовану підозру ОСОБА_8 . Сторона обвинувачення переконана, що наведені в клопотанні слідчого дані об`єктивно свідчать про наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкремінованого злочину, що підтверджується зібраними доказами, копії яких були надані слідчому судді разом із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор також стверджує, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Водночас, перебуваючи під домашнім арештом підозрюваний як безпосередньо так і через родичів може впливати на потерпілого та свідків шляхом умовлянь, підкупу, залякування, погроз, примусу, вимагати дачу від останніх неправдивих показів або зміну уже наданих під час досудового розслідування показань тим самим він матиме можливість уникнення, або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, зважаючи на особливості події кримінального правопорушення та об`єкти суспільних відносин, на які вони посягають, зокрема те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, який поєднаний з вчиненням насильства відносно потерпілого, а відтак таке діяння становить суспільну небезпеку найвищим соціальним цінностям з огляду на що відсутня необхідність не визначати підозрюваному застави, оскільки такий захід не відповідає меті його застосування в даному випадку і не забезпечить гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що у провадженні СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000305 від 25 лютого 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_15 відповідно до наказу № 42 о/с від 29 січня 2021 року перебуває на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області.

24 лютого 2023 року, близько 23 години, ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік від входу до кафе «Лофт», що розташований в адміністративній будівлі будинку культури на площі Соборності, 1 в м. Ватутіне Звенигородського району Черкаської області, на ґрунті неприязних відносин, які склалися в нього у зв`язку з виконанням службових обов`язків поліцейським старшим оперуповноваженим СКП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_15 до якого звернувся ОСОБА_8 для обговорення його, на його думку, неналежної поліцейської діяльності щодо запобігання незаконному обігу наркотичних засобів на території м. Ватутіне Звенигородського району Черкаської області, достовірно знаючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, діючи умисно, з мотивів неповаги до авторитету правоохоронних органів, в ході розмови, наніс ОСОБА_15 близько трьох ударів кулаками обох рук в область обличчя, внаслідок чого, потерпілий впав на землю, після чого, ОСОБА_15 підвівся, в цей час ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень поліцейському ОСОБА_15 , наніс не менше двох ударів кулаками обох рук в область обличчя, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді ушкодження зубів верхньої та нижньої щелепи, забій м`яких тканин обличчя.

25 лютого 2023 року ОСОБА_8 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

25 лютого 2023 року ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними доказами в кримінальному провадженні та доданими до клопотання.

Слідчий суддя, частково задовольняючи клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного із застосуванням електронних засобів контролю та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Розглядаючи клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 183 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування саме такого виняткового запобіжного заходу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 та, обравши останньому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, судом першої інстанції дотримано вимоги ст. ст. 176-178, 183, 196, 331 КПК України.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження правопорушення, в якому підозрюється.

При розгляді клопотання слідчого, судом було констатовано, що в судовому засіданні прокурором наведено достатні обґрунтованя підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Проте не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, ніж тримання особи під вартою.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про те, що ризику імовірного впливу на свідків та потерпілого можливо запобігти шляхом покладення на підозрюваного певних обов`язків, зокрема обов`язку не спілкуватися зі свідками та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. В той же час ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду також можна зменшити шляхом перебування під домашнім арештом цілодобово.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, слідчий суддя дійшов мотивованого висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю та покладенням на підозрюваного ОСОБА_8 , відповідних процесуальних обов`язків, зазначених в ст. 194 КПК України, буде достатнім.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду про те, що в судовому засіданні належними і достатніми доказами не доведено, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім. Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов до вірного висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків зазначених у ст. 194 КПК України, оскільки даний запобіжний захід може забезпечити відповідну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігти переховуванню від органів досудового розслідування, суду та впливу на свідків, потерпілого.

Всі інші обставини, наведені прокурором в апеляційній скарзі, стосовно засобу вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, специфіки злочину, характер дій підозрюваного, були предметом аналізу слідчого судді при вирішенні клопотання слідчого.

Під час апеляційного розгляду прокурор не навів достатніх підстав та не обґрунтував доцільність застосування підозрюваному більш суворіший запобіжний захід, та не довів, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю та покладенням обов`язків зазначених у ст. 194 КПК України, не буде достатнім для запобігання неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Апеляційний суд також враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Отже, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, що буде необхідним для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України та буде відповідати загальним принципам закріпленим в ст. 5 Конвенції.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі прокурора є необґрунтованими і на підставі цього задоволенню не підлягають. Крім того, наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом детального дослідження в ході розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції та слідчим суддею надано на них обґрунтовані і мотивовані відповіді.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання слідчого з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого суддіЗвенигородського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4