У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції

з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор»)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.02.2023.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України ОСОБА_7 розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_6 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуває під вартою без законного вироку суду, на підставі підозри про вчинення злочину, вже більше 2 років.

Вказав, що прокурор посилається на можливість переховування ОСОБА_7 , але жодних відомостей на підтвердження зазначеної інформації не надає. Разом з тим, прокурором затягується судовий процес, через тривале виконання рішень суду, зокрема проведення слідчого експерименту.

Також, на думку апелянта, жодний ризик у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, передбачений ст. 177 КПК України, прокурором не доведений.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У провадженні Миколаївського районного суду Миколаївської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України.

Прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_8 подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 терміном на 60 діб. В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на існування ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд зазначив, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, того, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки судове провадження на даний час триває. Також ймовірно, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду з метою ухилення уникнення кримінальної відповідальності.

За висновком суду, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ефективний розгляд кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та захисник апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ці вимоги закону дотримані при розгляді клопотання.

Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор послався на існування ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ухилення від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, які на думку прокурора не зменшились та продовжують існувати.

При цьому суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до 8 років.

Тому суд першої інстанції, поміж іншого, врахував і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів.

Суд першої інстанції, врахувавши дані щодо особи обвинуваченого та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується останній, обставини його вчинення, а саме суспільну небезпечність злочинів, дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (можливість переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення).

Є правильними висновки суду першої інстанції, що встановлені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за обставин наявності ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у даному випадку застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою, є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також характеру інкримінованих кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить захисник, не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407,422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3