У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2023 Справа №607/6791/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000090 від 20 березня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням, погодженим із прокурором, у кримінальному провадженні № 0000090 від 20 березня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України, про накладення арешту на 1/2 двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,6 кв. м., яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що СВ Управління СБУ в Тернопільській області розслідується кримінальне провадження № 0000090 від 20.03.2023 за підозрою громадянина України ОСОБА_4 у добровільній участі в незаконному збройному, воєнізованому формуванні «113 стрелковый полк мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка», яке створене на тимчасово окупованій території Донецької області, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України, а також у скоєнні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме переході на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 2022 року у громадянина України ОСОБА_4 , як радикально налаштованої проти дій органів державної влади України особи, виник злочинний умисел - вступити до складу незаконних збройних та воєнізованих формувань терористичної організації «Донецька народна республіка», створених на тимчасово окупованій території Донецької області, і взяти участь у їх діяльності.

При цьому ОСОБА_4 було відомо, що «Донецька народна республіка» є стійкою організацією, яка безперервно функціонує з квітня 2014 року, з чіткою ієрархією та структурою, що складається з політичного і силового блоків, з розподілом ролей та функцій між її учасниками, встановленими правилами поведінки, обов`язковими для усіх учасників під час підготовки і ведення бойових дій разом із окупаційними військами Російської Федерації (далі за текстом - РФ) на території України, вчинення терористичних актів, а також, що вона здійснює терористичну діяльність на території України з відому та за вказівкою її керівників, тобто, що вказана організація у відповідності до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 № 638-ІУ є терористичною.

Окрім того, ОСОБА_4 був обізнаний, що 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва збройних сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та РФ, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи генерального штабу збройних сил Російської Федерації (далі - гш зс РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника гш зс РФ ОСОБА_5 перед Академією військових наук РФ з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та збройних сил РФ, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини XX століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно- східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та Збройних Сил РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту РФ, що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також, представниками влади і збройних сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 06.04.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 07.04.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками РФ з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Так, на учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: створення так званих органів державної влади «ДНР» та організація їх діяльності; організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу; надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» для забезпечення їх протиправної діяльності; вчинення інших дій, спрямованих на повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

На учасників силового блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки: організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції та Операції об`єднаних сил; вчинення терористичних актів та диверсій на території України; з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ДНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями; вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» та керівництво їхніми діями; створення терористичних груп та участь у їх діяльності; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області; організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичних організацій.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів РФ на території Донецької області так званої «ДНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-УІІІ від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-УІІІ від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту, в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства», на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Діючи всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права та вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), президент РФ путін в.в., а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці зс РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022 Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Законом України від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ. Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. Законом України від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Законом України від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

При цьому, ОСОБА_4 , також усвідомлював, що з квітня 2014 року групами осіб, які здійснювали захоплення адміністративних будівель органів державної влади України та правоохоронних органів на території Луганської області, з метою сприяння насильницькій зміні меж території України, після незаконного заволодіння зброєю, бойовою технікою, утворено ряд незаконних збройних, воєнізованих формуваннях, що увійшли до силового блоку терористичної організації «ДНР».

Таким чином, ОСОБА_4 був достовірно обізнаний, що «ДНР» є терористичною організацією, містить у складі свого силового блоку незаконні збройні, воєнізовані формування, підрозділи якої беруть участь в бойових діях проти Збройних Сил України, застосовують зброю, вчиняють вибухи, вбивства, захоплюють адміністративні будівлі, заручників, перешкоджають виконанню свого обов`язку співробітникам правоохоронних органів та Збройних Сил України, знищують військову техніку, чинять інші дії, які створюють небезпеку для життя і здоров`я людей, заподіюють значну майнову шкоду.

Надалі, ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій частині Донецької області, при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, не пізніше 29.03.2022 добровільно вступив у збройне, воєнізоване формування т.зв. «113 стрелковый полк мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка».

Після вступу ОСОБА_4 до т.зв. «113 стрелкового полка мобилизационного резерва ДНР», він обійняв посаду командира взводу. При цьому, його було забезпечено форменим одягом з відповідними знаками розрізнення та символікою, вогнепальною зброєю, засобами захисту та зв`язку.

В подальшому, не пізніше 10.06.2022, у зв`язку із успішним веденням бойових дій на тимчасово окупованій території Херсонської області, виконанням злочинних наказів керівництва «113 стрелкового полка мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка», ОСОБА_4 було призначено на вищу посаду - командира роти вказаного незаконного збройного, воєнізованого формування.

У період з березня по червень 2022 року, відповідно до своїх функціональних обов`язків ОСОБА_4 , як командир взводу, а в подальшому як командир роти у незаконному збройному, воєнізованому формуванні т.зв. «113 стрелковому полку мобилизационного резерва ДНР» терористичної організації «Донецька народна республіка», втілюючи свій злочинний задум, відповідав за успішне виконання взводом, ротою бойових завдань з протидії підрозділам Збройних Сил України та окупації населених пунктів, облаштовував бойові позиції на тимчасово окупованій території Херсонської області, зберігав, утримував в справному стані, видану йому зброю, вів з неї прицільний вогонь по українським військовослужбовцям, здійснював матеріальне забезпечення взводу і роти, в тому числі формою, транспортом, проводив передислокацію очолюваних підрозділів, здійснював охорону окупованих територій України, організовував облаштування та діяльність спостережних пунктів.

Крім того, ОСОБА_4 , у період з березня по червень 2022 року, з метою реалізації свого злочинного умислу, спільно із окупаційними військами Російської Федерації, виконував злочинні завдання незаконного збройного, воєнізованого формування т.зв. «113 стрелкового полка мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка» поблизу тимчасово окупованого села Станіслав Станіславської сільської громади Херсонського району Херсонської області.

Так, 06.04.2022 ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, з метою належного функціонування очолюваного ним підрозділу та ведення незаконного збройного опору українським військовослужбовцям, відповідно до наказу командира дивізії, перевів своїх підлеглих на нові бойові позиції.

Надалі, 16.04.2022 ОСОБА_4 , переслідуючи мету збройного протистояння підрозділам Збройних Сил України, організував нову передислокацію підлеглих взводів незаконного збройного, воєнізованого формування т.зв. «113 стрелкового полка мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка» для подальшого ведення ними бойових дій проти українських військових та окупації українських населених пунктів.

Цього ж дня, 16.04.2022, ОСОБА_4 , для досягнення злочинної мети незаконного збройного, воєнізованого формування т.зв. «113 стрелкового полка мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка», керував підлеглими військовослужбовцями під час ведення бойових дій із Збройними силами України, на тимчасово окупованій території Херсонської області, та доповідав керівництву батальйону про його деталі.

Окрім того, 16.04.2022 ОСОБА_4 , виконуючи злочинні завдання незаконного збройного, воєнізованого формування, разом із підлеглими військовослужбовцями облаштував новий спостережний пункт на тимчасово окупованій території Херсонської області, з метою подальшого недопущення її звільнення Збройними силами України.

Надалі, 26.04.2022, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинної мети незаконного збройного, воєнізованого формування т.зв. «113 стрелкового полка мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка», брав участь з підлеглими військовослужбовцями у веденні бойових дій проти Збройних сил України, на тимчасово окупованій території Херсонської області.

Також, у період часу з березня по червень 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області та виконуючи свої функціональні обов`язки як командир взводу, а в подальшому як командир роти, з метою незаконного збройного опору і захоплення українських населених пунктів, приймав участь та керував діями інших учасників незаконного збройного, воєнізованого формування т.зв. «113 стрелкового полка мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка» у веденні бойових дій проти військовослужбовців Збройних Сил України на території Херсонської області.

Отже, ОСОБА_4 , умисно, з березня 2022 року по червень 2022 року, перебуваючи на посаді командира взводу, а згодом командира роти, добровільно брав участь у злочинній діяльності незаконного збройного, воєнізованого формування т.зв. «113 стрелкового полка мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка» на тимчасово окупованій території Донецької, Херсонської областей.

Окрім того, досудовим слідством встановлено, що у березні - квітні 2022 року, ОСОБА_4 вчинив державну зраду в умовах воєнного стану.

Так, 22.02.2022 президент РФ путін в.в. в результаті прийняття радою федерації федеральних зборів Російської Федерації постанови № 35-СФ «Про використання збройних сил Російської Федерації за межами території Російської Федерації» отримав дозвіл на використання збройних сил РФ за межами території Російської Федерації.

Того ж дня, путін в.в., а також голови терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» відповідно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також інші невстановлені слідством особи, реалізуючи спільний злочинний умисел, створили умови, організували та здійснили незаконне введення збройних сил РФ на територію Луганської та Донецької областей України, контрольовану так званими «ДНР» та «ЛНР», з метою здійснення подальшої відкритої військової агресії проти України.

Починаючи з середини лютого 2022 року, на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей (частинах території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль), військовими комісаріатами самопроголошених республік розпочався набір учасників до незаконних збройних, воєнізованих формувань так званих «ДНР» і «ЛНР».

24.02.2022 близько 05 години ранку збройні сили РФ спільно з підрозділами незаконних збройних, воєнізованих формувань терористичних організацій «ДНР» і «ЛНР» здійснили інтенсивні ракетно-бомбові та артилерійські обстріли по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, перетнули державний кордон України та вторглися на територію України на ділянках Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької та Херсонської областей, тобто розпочали відкритий міжнародний збройний конфлікт між Російською Федерацією (держава-агресор) та Україною.

При цьому, у відкритій військовій агресії проти України широкомасштабно застосовувалися збройні сили РФ із залученням незаконних збройних, воєнізованих формувань самопроголошених республік «ДНР», «ЛНР». Зазначені незаконні збройні, військові формування створювались керівниками так званих «ДНР» і «ЛНР» та іншими невстановленими особами з 2014 року та діяли на території окремих регіонів Донецької на Луганської областей України під загальним керівництвом військового командування РФ.

Одним з таких незаконних збройних, воєнізованих формувань, створених на тимчасово окупованій території Донецької області, є т.зв. «113 стрелковый полк мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка».

У свою чергу, на ОСОБА_4 , як громадянина України, згідно із ст. 65 Конституції України, покладено обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. У відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232- XII, військовий обов`язок громадянина України може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Тобто, у разі збройної агресії проти України з боку РФ, ОСОБА_4 зобов`язаний здійснювати захист держави Україна шляхом виконання військового обов`язку виключно у складі сил оборони України, утворених відповідно до законів України.

Водночас, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах військового стану, ОСОБА_4 являючись громадянином України, вирішив прийняти участь у бойових діях на боці ворога - Російської Федерації, вступивши в стан розташування його військ - збройних сил РФ для сприяння в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України. Так, ОСОБА_4 при невстановлених у ході досудового розслідування обставинах, не пізніше 29.03.2022, добровільно вступив у незаконне збройне, воєнізоване формування т.зв. «113 стрелковый полк мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка».

У подальшому, в період з березня по червень 2022 року ОСОБА_4 , діючи на боці ворога - держави-агресора РФ, у складі незаконного збройного, воєнізованого формування т. зв. «113 стрелкового полка мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка» на тимчасово окупованих збройними силами РФ територіях поблизу АДРЕСА_2 , вчиняв наступні дії: виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил РФ та учасників незаконних збройних, воєнізованих формувань так званої «ДНР», які були за званням чи посадою вище; здійснював керівництво взводом, а в подальшому роти у складі т.зв. «113 стрелкового полка мобилизационного резерва» терористичної організації «Донецька народна республіка»; здійснював матеріальне технічне забезпечення очолюваних підрозділів; відповідав за успішне виконання бойових завдань з протидії підрозділам Збройних Сил України; організовував облаштування та діяльність спостережних пунктів; здійснював облаштування бойових позицій на окупованих територій; під час несення служби у військовій польовій камуфльованій формі зразка збройних сил РФ, відкрито носив при собі вогнепальну зброю; проводив передислокацію очолюваних підрозділів; здійснював охорону окупованих територій України.

При цьому, ОСОБА_4 , перебуваючи та діючи у складі незаконного збройного, воєнізованого формування «113 стрелкового полка мобилизационного резерва ДНР», усвідомлював, що в умовах введеного на території України воєнного стану, триваючої відкритої військової агресії РФ проти України, здійснення її збройними силами спільно з незаконними збройними формуваннями «ДНР», «ЛНР» інтенсивних ракетно-бомбових ударів та артилерійських обстрілів по військовим і цивільним об`єктам на всій території України, окупації її територій, він своїми умисними діями на боці РФ як держави-агресора бере активну участь у військовій агресії проти України, діє на боці ворога на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

17.03.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено в порядку ст.ст. 111, 112, 135, 136, 278 КПК України, про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України.

03.04.2023 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук. Здійснення розшуку останнього доручено співробітникам 2 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Тернопільській області.

13.04.2023 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду стосовно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, громадянину ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві спільної часткової власності з 30.03.2013 належить 1/2 двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,6 кв.м.

У клопотанні слідчий, посилаючись на положення ст.170 КПК України, а також санкції ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , які передбачають покарання з конфіскацією майна, зазначає про наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а тому просить клопотання задовольнити.

Також у клопотанні слідчого зазначено про наявність передбачених ч.2 ст.172 КПК України підстав для розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника, що є необхідним з метою забезпечення арешту майна та унеможливлення його відчуження.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав слідчому судді заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Положеннями ч.5 ст. 170 КПК України визначено, що у такому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Тобто законодавець при вирішенні питання щодо доцільності арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вимагає встановлення факту наявності підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні встановлено, що СВ УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000090 від 20.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України.

17 березня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000090 від 20.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 та ч.7 ст.111-1 КК України, добровільна участь громадянина України в незаконних збройних, воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території та участь у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній, інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчиненого в умовах воєнного стану. Санкція ч.2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна. Санкція ч. 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Як вбачається із матеріалів клопотання, зокрема Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 329106349 від 13.04.2023, громадянину ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві спільної часткової власності з 30.03.2013 належить 1/2 двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,6 кв.м.

З урахуванням викладеного, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що належне підозрюваному ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності майно, може бути конфісковано за вироком суду, що передбачено санкціями ч.2 ст. 111 та ч.7 ст. 111-1 КК України, як додаткове покарання (конфіскація майна).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.7 ст. 111-1 КК України, підтверджується долученими матеріалами у їх сукупності. При цьому, згідно з практикою Європейського суду з прав людини стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

З урахуванням обставин справи є розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваного ОСОБА_4 завданням кримінального провадження, запобіганню можливості відчуження майна.

На переконання слідчого судді, з огляду на санкцію кримінального закону, незастосування арешту майна може привести до його відчуження або передачі третім особам.

Також, при прийнятті рішення, слідчий суддя приймає до уваги, що арешт майна у даному випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчужувати майно (тобто не забороняє користування, не припиняє права власності на нього, а лише є тимчасовим обмеженням права власності). При цьому слідчим суддею взято до уваги також те, що відповідно до ч.12 ст.170 КПК України не допускається заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту шляхом заборони відчуження та розпорядження, на майно, яке на праві спільної часткової власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000090 від 20.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1 та ч. 2 ст. 111 КК України - задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 0000090 від 20.03.2023 арешт, шляхом заборони відчуження та розпорядження, на майно, що належить на праві спільної часткової власності, на підставі договору купівлі-продажу № 447 від 30.03.2013, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: 1/2 двокімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,6 кв. м.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1