ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/786/23 Справа № 185/3900/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за № 0000197 від 21 лютого 2022 рокуза апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подану на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорнолізці Тисьменицького району Івано-Франківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

встановила:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) грн., які під час досудового розслідування затрачені на проведення судових експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року на автомобіль марки «ВАЗ 21063», державний номер НОМЕР_1 - скасувано.

Вирішено долю речових доказів у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Вироком суду встановлено, що 20 лютого 2022 року приблизно о 16 годині 30 хвилин водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 02.06.2009 належить ОСОБА_9 , зі швидкістю 90 км/год здійснював рух по правій смузі проїзної частини дороги від села Долина у напрямку села Вербуватівка Юр`ївського району Дніпропетровської області, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, перевозячи на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_10 .

Під час руху по проїзній частині дороги, водій ОСОБА_8 не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати вимоги Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем, рухаючись проїзною частиною дороги, не врахувавши дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху свого транспортного засобу, втратив контроль над керуванням «BA3-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого 20.02.2022 приблизно о 16 годині 30 хвилин на відстані 600 м за селом Долина Юр`ївського району Дніпропетровської області у стані заносу виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч, де допустив наїзд на залізобетонну плиту та у некерованому стані з`їхав у ставок. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «BA3-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 , отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Своїми діями водій ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 2.9. а) та 12.1 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання або призначити інше покарання, не пов"язане з реальним позбавленням волі. Також, просить не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд, розглядаючи провадження та ухвалюючи обвинувальний вирок, не надав належної оцінки поясненням обвинуваченого, який зазначив, що він вживав алкоголь вже після настання факту ДТП, коли йшов за трактором, щоб витягти автомобіль, та по дорозі зайшов у магазин, де купив пиво та випив його, а факт керування обвинуваченим автомобілем у стані алкогольного сп"яніння іншими доказами у провадженні не підтверджується, що не доводить наявність в його діях складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Разом з тим, апелянт вказує, що судом було безпідставно враховано на підтвердження винуватості обвинуваченого висновок результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 20 лютого 2022 року та висновок судово-токсикологічної експертизи № 3583 від 22 квітня 2022 року, оскільки огляд за цими висновками був проведений більше ніж через 3 з половиною години з моменту вчинення ДТП, що є істотним порушенням вимог процедури, встановленої Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.

Також, зауважує, що висновок комісійної судово-медичної експертизи № 44 від 06 травня 2022 року, є неточним, оскільки з нього не видно методику розрахунку вирахуваного об"єму алкоголю, станом на указану годину, а також використаних методик та теоретичних розробок, наукового обґрунтування та методів, за допомогою яких експерти дійшли такого висновку, тому з урахуванням викладеного, на думку апелянта, суд повинен був перекваліфікувати діяння обвинуваченого на ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки останній у стані сп"яніння не перебував.

Окрім того, захисник звертає увагу на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у порушенні вимог ПДР України, щиро покаявся та активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, проте суд призначаючи покарання, ці обставини залишив поза увагою, внаслідок чого ухвалив необґрунтоване рішення.

Від захисника ОСОБА_7 , повідомленого належним чином про дату, час та місце судового розгляду, напередодні надійшла письмова заява про неможливість його участі у судовому засіданні, у зв"язку з перебуванням у відпустці, тому суд, враховуючи обмежений строк апеляційного перегляду, вважає за можливе розглянути скаргу без його участі.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти скарги та просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив фактичні обставини справи, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України керуючись законом оцінив зібрані у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст.94 КПК України та не викликають у суду сумнівів.

Вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами: поясненнями обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця ДТП від 20 лютого 2022 року; протоколу огляду від 11 квітня 2022 року, проведений огляд дороги за напрямком руху від с. Вербуватівка до с. Долина Юр`ївського району; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 20 лютого 2022 року слідує, за яким обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння; висновком автотехнічної експертизи від 11 квітня 2022 року; висновком експерта № 3583 від 22 квітня 2022 року, при судово-токсикологічному дослідженні, газо-хроматографічним методом, в доставлених зразках крові та сечі від ОСОБА_8 , виявлений етиловий спирт у концентрації 1,08 проміле у крові та 1, 28 проміле у сечі, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння; висновком експерта № 44 від 06 травня 2022 року згідно до проведених розрахунків за формулою Відмарка встановлена концентрація алкоголю в крові у гр. ОСОБА_8 на приблизно 16:30 год 20.02.2022, складала 0,39 проміле; висновком експерта № 105/10 від 02 травня 2022 року, за яким виявлені тілесні ушкодження потерпілого за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні; висновком експерта № СЕ-19/104-22/7814-ІТ від 20 квітня 2022 року, за яким дії водія автомобіля «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебувало в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

Щодо доводів скарги про те, що обвинувачений вчинив злочин не у стані алкогольного сп`яніння, то вони є неспроможними та спростовуються висновком результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 20 лютого 2022 року, результати якого засвідчені особистим підписом обвинуваченого, без будь-яких зауважень; висновком судово-токсикологічної експертизи № 3583 від 22 квітня 2022 року та висновком комісійної судово-медичної експертизи № 44 від 06 травня 2022 року.

При цьому, твердження обвинуваченого про те, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 20 лютого 2022 року та висновок експерта № 3583 від 22 квітня 2022 року, не є підтвердженням його перебування у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий огляд проведений більш як через 3 з половиною години після вчинення ДТП з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735, є безпідставним, оскільки пунктом 8 розділу І та п.99 розділу ІІ цієї Інструкції, передбачено, що у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Тобто, вказаними вимогами передбачено забезпечення доставки осіб до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння не пізніше ніж протягом двох годин із моменту виявлення підстав для його проведення, а не двох годин із моменту вчинення ДТП, як про це стверджує захисник. Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 20.09.2022 у справі № 711/2189/21.

Твердження ж самого обвинуваченого про те, що він вживав алкоголь вже після настання факту ДТП, коли йшов за трактором, щоб витягти автомобіль, та по дорозі зайшов у магазин у центрі, де купив пиво та випив його, вже були предметом дослідження суду першої інстанції та спростовані поясненнями свідка ОСОБА_11 , яка працює продавцем у магазині, та зазначила, що приблизно о 16.00 год., ОСОБА_8 заходив в магазин, та купив у неї лише цигарки, більше нічого не купляв, що й підтвердив сам обвинувачений. Ці висновки суду, на думку колегії, є послідовними та правильними, оскільки узгоджуються між собою та іншими доказами в їх сукупності.

З огляду на вказане доводи скарги про те, що обвинувачений під час вчинення злочину не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а алкогольні напої вживав після ДТП, є неспроможними.

Доводи захисника щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до положень ст.65 КК України та роз`яснення наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд врахував, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, а саме що обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, свідомо сів за руль джерела підвищеної небезпеки, внаслідок чого, порушуючи ПДР України спричинив негативні наслідки для потерпілого, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно за місцем проживання. У якості пом`якшувальних обставин суд врахував відшкодування завданих збитків потерпілому та відсутність обтяжуючих обставин, й дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_8 основного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. При цьому, суд вірно зазначив, що застосування ст. 75 КК України, законодавчо заборонене.

Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, окрім відшкодування завданих збитків потерпілому, судом першої інстанції не встановлено, оскільки щире каяття, про яке зазначає апелянт - це повне визнання винною особою своєї вини, а якщо особа приховує істотні обставини вчиненого нею злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна вважати справжнім.

Також не убачається в діях ОСОБА_8 і активного сприяння розкриттю злочину, під яким розуміються дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину.

Отже, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання, за видом та розміром буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Даний висновок суду узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Істотних порушень процесуального закону, які б потягли безумовне скасування судового рішення по справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407,418,419 КПК України, колегія суддів.-

ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3