Справа № 346/67/23
Провадження № 1-кс/346/14/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретарки судових засідань: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , підозрюваного: ОСОБА_4 та його захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчої слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_6 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 січня 2023 року за №0000002 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження та зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; освіта середня спеціальна; працюючий не офіційно, із змінним графіком; середній дохід на місяць 12000 гривень; не одружений, дітей не має; судимостей не має), який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , з боку захисту підозрюваний: ОСОБА_4 та його захисник: адвокат: ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Cлідча, за погодженням із прокурором, подала до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, та безпосередньо в судовому засіданні після запитань головуючого, прокурор також просив визначити заставу в розмірі 26840 гривень, оскільки підозрюваний ніде не працює. Тож суд вирішував це питання на підставі клопотання сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення.

Зібрані на досудовому розслідуванні по кримінальному провадженню докази, підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України. Наявними є ризики того, що:

- підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (оскільки підозрюваний усвідомлює тяжкість покарання);

- підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого і свідків (оскільки підозрюваний відмовився від надання показів);

- підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не з`явитись на виклик (посилаючись на різні форс мажорні чи поважні обставини);

- підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення (оскільки підозрюваний уже був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення такого ж злочину що підтверджується довідкою).

Тому тільки тримання підозрюваного під вартою із визначенням застави може убезпечити від настання вказаних ризиків. І вказані обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню зазначеним ризикам.

Разом з цим, підозрюваному слід визначити розмір застави на мінімальному рівні 26840 гривень, бо підозрюваний ніде не працює.

Позиція сторони захисту.

Підозрюваний та його захисниця вказували на те, що він не переховувався від слідства, у розшуку не знаходиться, з самого початку затримання підозрюваний співпрацює із слідством, нікуди не тікає, має міцні соціальні зв`язки, офіційно не працевлаштований,оскільки перебуває на лікуванні у психіатричній клініці, допомагає по господарстві дружині його батька з якими живе. Також захисник вважає, що ризики тільки перераховані але не доведені, у підозрюваного відсутній закордонний паспорт. А тому більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти ризикам, на які вказує прокурор.

Оцінка суду щодо обмеження свободи підозрюваного.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І суд одразу відзначає, що при розгляді клопотань сторони обвинувачення щодо застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, слідчий суддя здійснює контроль за дотриманням права будь-якої людини на свободу пересування.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (частина 2 статті 29 Конституції України).

Отже, право людини на свободу пересування не є абсолютним і може бути обмеженим, але тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також слідчий суддя враховує, що за положеннями частини 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: b) законний арешт для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт, здійснений з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому суд враховує і практику застосування цієї норми права Європейським судом з прав людини, зокрема висновок цього суду з рішення у справі «Ассанідзе проти Грузії» (Assanidze v. Georgia), заява № 71503/01, п. 171, ECHR 2004-II) за яким Суд повторив, що слово «законний» і словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом» у пункті 1 статті 5 Конвенції за своєю суттю відсилають до національного законодавства та встановлюють зобов`язання забезпечувати дотримання його матеріально-правових і процесуальних норм.

Тому слідчий суддя застосовує положення КПК України, напряму.

Отже, положення частини 1 статті 131 КПК України передбачають, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. І відповідно до частини 1 статті 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. При цьому згідно з частиною 4 статті 176 КПК України, запобіжні заходи під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженого із прокурором, або за клопотанням прокурора.

А отже, з метою досягнення дієвості кримінального провадження заходи його забезпечення (в тому числі й тримання підозрюваного під вартою) можуть бути застосованими й під час досудового розслідування.

Проте суд відзначає, що за положеннями частини 1 статті 177 КПК України метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжного заходу, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (на які вказував прокурор): 1) переховуватись від органів досудового розслідування та суду; 2) незаконно впливати на потерпілого та свідків; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 4) вчинити інше кримінальне правопорушення.

А частина 2 статті 177 КПК України вказує на те, що підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

І в силу положень частини 1 та 3 статті 184 КПК України, саме прокурор повинен довести і наявність обгрунтованої підозри, і наявність зазначених ризиків.

З огляду на зміст повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 03 січня 2023 року, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він 02.01.2023 року близько 13.30, перебуваючи на автомобільній стоянці навпроти ДУ «Коломийська виправна колонія №41», що по вул. Привокзальна, 30, в с. Товмачик Коломийського району Івано-Франківської області, де побачив припаркований автомобіль марки «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , що перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 ) і в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Після чого ОСОБА_4 , застосувавши фізичну силу рук, відчинив водійську дверку та проник у салон вказаного автомобіля, де діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб у відповідності до Указу Президента України від 07.11.2022 №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», керуючись корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав із сумки, яка лежала в бардачку автомобіля, грошові кошти у сумі 7 700 (сім тисяч сімсот) гривень.

Після чого ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 7 700 (сім тисяч сімсот) гривень (а.с.53-55).

Слідчий суддя погоджується із тим, що вказані обставини підтверджуються наступними доказами, у їх сукупності: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02 січня 2023 року, прийняту від ОСОБА_7 (а.с.9); протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 11-17, 24-26, 39-41); протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с. 18-23, 27-32); протоколами огляду місця події (а.с. 33-38); протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні Кримінального правопорушення від 02 січня 2023 року (а.с. 42-44); повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 03 січня 2023 року (а.с. 53-55); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 (а.с. 60-61) та постановою про визнання речовими доказами від 03 січня 2023 року згідно якого визнано речовим доказом грошові кошти в загальній сумі 7700 гривень (а.с. 62-63).

Слідчий суддя також відзначає, що за положеннями частини 4 статті 185 КК України, одна крадіжка (тобто, таємне викрадення чужого майна), вчинена в умовах воєнного стану вже є окремим і самостійним складом злочину.

І як наслідок, слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого саме частиною 4 статті 185 КК України.

Слідчий суддя також згоден із тим, що прокурор довів наявність ризиків того, що:

- підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (про що свідчить тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним; він не одружений та дітей не має; хоча з його слів має періодичний заробіток). Проте такий ризик, хоча слідчий суддя погоджується з його наявністю, є не високим;

- підозрюваний може незаконно впливати на одного свідка: ОСОБА_10 (оскільки вони були знайомі до події, а з іншими свідками та потерпілим ні; і прокурор не надав будь-яких доказів того, що він може такі спроби здійснити). Також слідчий суддя відзначає, що покази ОСОБА_10 вочевидь не можуть бути вирішальними, оскільки по суті своїми показами вона підтверджувала тільки те, що прибула разом із підозрюваним на місце події;

І оскільки досудове розслідування наразі триває, вказані ризики є реальним.

Проте слідчий суддя не згоден із тим, що прокурор довів наявність ризику того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи впливати на потерпілого чи інших свідків, позаяк ці ризики грунтуються виключно на його припущеннях.

Отже слідчий суддя погоджується із тим, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України та наявність двох вказаних ним ризиків, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема ризики того, що: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідка: ОСОБА_10 .

Проте суд враховує, що за положеннями частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому на виконання частини 1 статті 178 КПК України суд також враховує, що: докази про вчинення підозрюваним злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України є вагомими; йому загрожує покарання у виді позбавлення волі до 8 років; підозрюваному 32 повних років; на стан здоров`я не жаліється, але відзначив, що він перебув на обліку у лікаря-психіатра та проходив амбулаторне лікування у примусовому порядку у психіатричному закладі; неодружений, постійного місця роботи чи навчання не має; освіта середня; раніше запобіжні заходи не застосовувались; судимостей не має; прокурором надана ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.12.2022 року про застосування до ОСОБА_11 примусових заходів медичного характеру, яка видрукувана прокурором, як він вказав, з ЄДРСР, однак суд не може взяти до уваги цей документ на підтвердження того, що підозрюваний притягався до кримінальної відповідальності, оскільки в ньому відсутні відомості про набрання законної сили, хоча підозрюваний підтвердив, що стосовно нього дійсно розглядалось таке питання. Але разом з цим, за цією ухвалою щодо якої немає відомостей про набрання нею законної сили, підозрюваного не було визнано ні винуватим у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, ні винуватим у вчиненні будь-якого діяння.

Також суддя врахувує надану йому довідку з інформаційно-телекомунікаційної системи поліції (а.с.49-50), але відзначає, що він не може покладатись на її відомості повністю. Зокрема, там де іде мова про можливе застосування до підозрюваного примусових заходів медичного характеру вказується, що в останнє таке мало місце 16.10.2020 року, але підозрюваний зазначив, що він був знятий з обліку. А 30 грудня 2022 року, до суду було направлено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.Але якщо це так, то суддя взагалі не розуміє, як за таких обставин, з урахуванням того, що ухвала яку дав прокурор могла набрати законної сили, до підозрюваного можна застосовувати такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Тож враховуючи викладене, надані прокурором докази у їх сукупності, а також доведені прокурором ризики і особу підозрюваного, суддя вважає, що прокурор не довів, що жоден більш м`який запобіжний захід, ніж тримання підозрюваного під вартою, не можуть запобігти доведеним ним ризикам, зокрема домашній арешт.

Слідчий суддя ще раз підкреслює, що він згоден із двома доведеними прокурором ризиками, але відзначає, що запобігти їх настанню може і нічний домашній арешт. Суд вважає, що ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду та вплив на одного свідка, існують, але ці ризики є дуже мінімальними, позаяк він має постійне місце проживання, він не офіційно, але працевлаштований та має дохід. Так, він не одружений та не має дітей, але такий спосіб життя, сам по собі не може свідчити про відсутність міцних соціальних зв`язків. Також суд відзначає, що в Україні введено військовий стан та комендантські години у ввсіх областях України, тож малоімовірно, що підозрюваний зможе вільно переміщуватись країною або просто перетнути державний кордон.

Хоча слідчий суддя згоден із тим, що доведеним прокурором ризикам не зможуть запобігти особисте зобов`язання (стаття 179 КПК України), особиста порука (стаття 180 КПК України) чи застава (стаття 182 КПК України), з огляду на суть цих запобіжних заходів та суть ризиків, які довів прокурор.

А от нічний домашній арешт, на переконання слідчого судді зможе запобігти вказаним ризикам. Оскільки за положеннями частини 1 та частини 2 статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або в певний період доби.

Отже, клопотання прокурора у частині застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави - підлягає задоволенню частково, оскільки до підозрюваного слід застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем його проживання, строком на два місяці, а не тримання під вартою.

І разом з цим, оскільки підозрюваний був затриманий у порядку саттті 208 КПК України, але суд не застосовує до нього тримання під вартою, його слід негайно звільнити з під варти.

Оцінка суду щодо обов`язків підозрюваного.

За положеннями частини 5 статті 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід та зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, передбачених частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Тож зважаючи на те, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існують два ризики; але суд застосував більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, зокрема нічний домашній арешт строком на 2 місяці, на підозрюваного слід покласти такі обов`язки:

- прибувати за першим викликом до слідчого чи прокурора, які здійснюють досудове розслідування та процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, а також до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;

- утриматись від спілкування будь-якої форми з потерпілим та свідками.

Отже, керуючись статтями 2,7-29, 30-33, 36, 37, 42, 45-47, 55-57, 73, 75-83, 84-117, 131-132, 133-146, 176-206, 276-279, 291-293, 314-372, 376, 392-395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого, погоджене прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 - задовольнити частково.

У задоволенні клопотання, в частині застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 з під-варти.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою розташування його житла: АДРЕСА_2 , який полягає у забороні залишати це житло із 22 години одного дня по 06 годину наступного дня, протягом всіх днів строку дії цієї ухвали, а саме: з 05 січня 2023 року по 05 березня 2023 року.

Зобов`язати ОСОБА_4 невідкладно прибути до 22 години 05 січня 2023 року у житло домашнього арешту.

Покласти на ОСОБА_4 , на строк з 05 січня 2023 року по 05 березня 2023 року, такі доведені прокурором обов`язки:

- прибувати за першим викликом до слідчого чи прокурора, які здійснюють досудове розслідування та процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, а також до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області;

- утриматись від спілкування будь-якої форми з потерпілим та свідками.

Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Копію цієї ухвали невідкладно вручити слідчому, прокурору, підозрюваному і його захиснику.

Копію цієї ухвали направити до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області для контролю за поведінкою ОСОБА_4 , а також для оформлення і звернення із дорученням до Державної прикордонної служби України для використання нею цієї ухвали в роботі під час здійснення прикордонного контролю в пунктах пропуску через державний кордон України та контролю у контрольних пунктах в`їзду та виїзду громадян на тимчасово окуповані території України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1