ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3449/22 Справа № 188/353/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 від 21 січня 2020 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року, ухвалений щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красноармійську Донецької області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в частині клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та обмежено осудним, відповідно до ч. 1 ст. 20 КК України, й призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 11 місяців із застосуванням примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання. Окрім того, судом продовжено застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, але не більше 60 днів з дня оголошення вироку.

17 листопада 2022 року, до початку апеляційного розгляду цього кримінального провадження, від прокурора надійшло клопотання про продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки спливає термін строку продовження запобіжного заходу.
Обгрунтовуючи заявлене клопотання прокурор посилається, на тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, який є тяжким, вчинений у стані алкогольного сп`яніння з застосуванням насильства, яке потягло за собою настання смерті потерпілої, й за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, у разі визнання винуватим, тому, на переконання прокурора, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що перебуваючи на свободі обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, а також своїми незаконними діями перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином продовжують існувати. Окрім того, прокурор наголошує, що обвинувачений перебуває на обліку в Дніпропетровській обласній психіатричній лікарні, має раптові приступи агресії і є небезпечним для суспільства та для себе, що також є підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала клопотання та просила його задовольнити, обвинуваченого та захисника, які не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла таких висновків.
Вирішуючи питання обґрунтованості клопотання прокурора та необхідності продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється за правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Частиною 1 статті 183 КПК України, передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
З огляду на те, що апеляційною інстанцією кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 на цей час не розглянуто, й вирок суду першої інстнації не набрав законної сили, а строк тримання обвинуваченого під вартою був продовжений на 60 днів, та спливає 20 листопада 2022 року, на переконання колегії суддів, є необхідність розглянути клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, який є тяжким, суворість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, зокрема у виді позбавлення волі на строк до 10 років, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є пенсіонером, схильний до насильства, за місцем проживання характеризується негативно, а також, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
Окрім того, на переконання апеляційного суду, ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що перебуваючи на свободі обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, а також своїми незаконними діями перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не зменшилися та продовжують існувати.
Разом з цим, апеляційний суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Отже, колегія суддів, враховуючи вищенаведене, а також те, що апеляційне провадження щодо обвинуваченого не закінчено, вважає, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, тому доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , є обгрунтованими, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.
До того ж, матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає наявними підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і неможливим на цей час застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст. ст. 401, 405 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання прокурора Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , 1968 року лютого місяця 09 дня, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 14 січня 2023 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в окремому порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4