Справа № 299/962/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/547/22 за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2022.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України. Цією ж ухвалою ОСОБА_7 зобов`язано з`являтись до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою.

Органом досудового розслідування встановлено, що 19.02.2022 близько 19 год 30 хв ОСОБА_7 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння мотоциклом марки «Delta» моделі «ЕХ 50QN-B», без реєстраційного номерного знаку, який згідно висновку експерта № СЕ-19/107-22/2659-ІТ від 14.04.2022 був технічно несправний через непрацездатні системи гальмування та освітлення, з пасажиром ОСОБА_8 , рухаючись по вул. Головній в с. Тисобикень, Берегівського району в напрямку смт Вилок Берегівського району, зі швидкістю близько 50 км/год, в порушення вимог п. 2.3 (б), 12.1, 19.1, 31.4.3 Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, керуючи мотоциклом в темну пору доби, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, відповідно не реагуючи на зміни дорожньої обстановки, але маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, внаслідок чого, допустив зіткнення передньою частиною керованого мотоцикла із задньою лівою частиною автомобіля марки ВАЗ -2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований з правого боку по ходу руху на узбіччі дороги, біля будинку, 100 по вул. Головній в с. Тисобикень Берегівського району.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоциклу марки «Delta» моделі «ЕХ 50QN-B» без реєстраційного номерного знаку ОСОБА_8 , згідно висновку експерта № 50/В, отримав тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваної рани на рiвнi

-2-

середньої третини правої гомілки, відкритого перелому кісток правої гомілки на рiвнi середньої третини зі зміщенням. Тілесні ушкодження у вигляді саден - це ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше 6 днів і за цією ознакою, відповідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесне ушкодження у вигляді забійно-рваної рани - це ушкодження, що спричиняє розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів але не більше 21 дня i за цією ознакою, у відповідності з пунктом 2.3.1/а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, його слід кваліфікувати як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому середньої третини кісток гомілки зі зміщенням уламків - це ушкодження, що є небезпечними для життя і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3/м «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, їх слід кваліфікувати як тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/107/-22/6661-ІТ від 14.04.2022, в даній дорожній ситуації водій мотоциклу марки «Delta» моделі «ЕХ 50QN-B» без реєстраційного номерного знаку ОСОБА_7 , повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 2.3 (б), 12.1, 19.1 та 31.4.3 Правил дорожнього руху України.

Технічна можливість уникнути зіткнення із припаркованим на краю проїзної частини автомобілем полягає у дотриманні водієм мотоцикла марки «Delta» моделі «EX50QN-В» без реєстраційного номеру, ОСОБА_7 вимог пунктів 12.1 та 2.3 (б) Правил дорожнього руху України.

В діях водія мотоцикла марки «Delta» моделі «ЕХ 50QN-B» без реєстраційного номерного знаку, ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п. 2.3(б) та 12.1 Правил дорожнього руху України, недотримання яких, з технічної точки зору, у своїй сукупності є у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Невиконання водієм ОСОБА_7 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками ДТП, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Окрім того, у клопотанні вказується на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, яке відносяться до тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років. На підставі вищевикладеного, слідчий вважав, що з метою запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, до ОСОБА_7 слід застосувати домашній арешт у нічний час доби, оскільки є достатність підстав вважати, що не обравши щодо нього запобіжний захід, він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя вказав, що слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний, не будучи обмеженим у пересуванні може впливати на свідків, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, порушив умови запобіжного характеру, раніше

-3-

ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.Слідчий суддя також врахував дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, неповнолітніх утриманців, не веде аморальний спосіб життя, є інвалідом третьої групи. Також під час розгляду клопотання встановлено, що з моменту внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань пройшло майже вісім місяців і за цей час підозрюваний ОСОБА_7 не допускав порушень процесуальної поведінки. За вищевказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знайшов підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Одночасно, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, а також, беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, слідчий суддя, на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України, вважав за доцільне застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме: у виді особистого зобов`язання, а також поклав на підозрюваного обов`язок, що передбачений ст. 194 цього Кодексу.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічну пору доби. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, оскільки такий обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, тому є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду або незаконно впливати на потерпілого й свідків у цьому провадженні, чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного, захисника, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний,

-4-

обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 цієї статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісту викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання участь у його розгляді приймали прокурор, підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник-адвокат ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у його вчиненні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру, копія якого 17.06.2022 з урахуванням положень ст. 278 КПК України, останньому вручена. При цьому, колегія суддів вважає, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

-5-

Крім того, як вбачається з матеріалів судового провадження, прокурором в судовому засіданні не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

При прийнятті судового рішення апеляційним судом враховуються положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього будь - якого запобіжного заходу, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор з приводу можливих виду та строку покарання ОСОБА_7 , виходить за межі визначених законом повноважень прокурора та суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема, передбаченій п. 10 ч. 1 ст. 7 КПК України презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі, були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, у зв`язку з чим і зроблено обґрунтований висновку про необхідність відмови у застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 .

Погоджуючись з вказаним висновком, колегія суддів враховує й наявні в матеріалах судового провадження дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та про можливість застосування щодо останнього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку з чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.

Крім того апеляційний суд приймає до уваги і те, що стадія досудового розслідування в даному кримінальному провадженні завершена та в порядку ст. 291 КПК України обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 03.11.2022 направлено до суду, тому застосування запобіжного заходу апеляційним судом поза межами строку досудового розслідування буде свідчити про порушення вимог ч. 3 ст. 197 КПК України.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду

-6-

стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18.10.2022, якою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання,- без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді