Справа № 548/2350/22
Провадження №1-кс/548/58/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

09.02.2023 року м. Хорол

Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 у присутності підозрюваного ОСОБА_4 , захисника -адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000425 від 27.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 15, ч.1 ст.115 КК Україні в порядку ст. 201 КПК України про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харків, мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, освіта середня-спеціальна, одруженого, не працюючого, інвалідності не має, на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб не має, раніше не судимого ,

В С Т А Н О В И В :

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 звернула ся до суду із клопотанням в порядку ст. 201 КПК України про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 обґрунтовує клопотання тим, що у провадженні СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0000425 від 27.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України.

28.12.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, не працюючий, раніше не судимий повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а саме в закінченому замаху на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

29.12.2022 Хорольським районним судом Полтавської області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

Встановлено строк дії ухвали 60 днів, тобто до 26 лютого 2023 року.

Так, існують достатні і необхідні підстави для зміни підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Відповідно до листа Хорольської міської лікарні від 17.01.2023 № 01-02/31 потерпілий ОСОБА_6 знаходився на лікування з 27.12.2022 по 06.01.2023, тобто 10 днів. Діагноз- проникаюче ножове поранення лівої поверхні шиї. 06 січня потерпілого виписано з лікарні в задовільному стані. Під час всього періоду перебування потерпілого в лікарні ОСОБА_4 було проведено повне лікування та надавалася вся необхідна допомога.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 18-А/44 , тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Підозрюваний не заперечує факту нанесення ножового поранення потерпілому, зазначив, що це сталося при боротьбі, проте умислу на вбивство у нього не було, мотивуючи це тим, що не мав будь-яких перешкод спричинити смерть потерпілого, якщо б мав такий умисел і бажав саме таких наслідків. А навпаки, після нанесення ножового поранення ОСОБА_4 попрохав невідкладно викликати швидку допомогу та працівників поліції, з метою швидкого надання необхідної медичної допомоги потерпілому.

У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність умислу у підозрюваного на вбивство. А навпаки, свідки у своїх поясненнях вказали, що конфлікт між підозрюваним та потерпілим виник раптово, через сварку, яка почалася з ініціативи потерпілого, Раніше конфліктів між ними не було. Ці свідчення у своєму поясненні підтвердив і сам потерпілий.

Таким чином, пред`явлена підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, предбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України не підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження і повинна бути змінена, перекваліфікувавши дії підозрюваного з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент спричинення).

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 є надо суворим та не відповідає вимогам ст. 183 КПК України. При його обранні не було враховано вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України.

Жодний із цих ризиків не існує, оскільки у суду немає законних підстав вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватися від слідства та суду, оскільки останній бажає допомогти слідству з метою з`ясування всіх обставин справи; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, останній не може, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані.

Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні також не підтверджений належними доказами, а навпаки поведінка підозрюваного, а саме: повна оплата лікування потерпілому, звернення до суду з клопотанням про допит свідків з метою отримання інформації, що має значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу дає підстави стверджувати про бажання домоготи та з`ясувати істину.

Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення в матеріалах справи відсутні докази того, що підозра ОСОБА_4 обґрунтована, оскільки останній не мав умислу на вбивство. Він не заперечує факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , але разом з тим зазначив, що не мав умислу їх заподіяти, а лише оборонявся та захищав своє життя. Міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців ОСОБА_4 проживає разом із своєю матір`ю-пенсіонером ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка наразі потребує постійного догляду та лікування, оскільки має закритий перелом шийки лівої бедреної кістки зі зміщенням, що унеможливлює її пересування самостійно та потребує постійного догляду.Репутацію підозрюваного згідно характеристики відділу Центр надання адміністративних послуг від 28.12.2022 року ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки та позитивну характеристику, до відповідальності жодного разу не притягувався. Раніше не судимий.

За обставин наведених у клопотанні сторона захисту вважає, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Таким чином, вважає, що подальше тримання ОСОБА_4 під вартою не переслідує легітимну мету запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з огляду на відсутність обставин, що підтверджують жоден із ризиків. Єдиною підставою для подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою є тяжкість злочину у скоєнні якого він підозрюється, а тому подальше тримання ОСОБА_4 , під вартою буде порушувати розумні строки дії найбільш суворого запобіжного заходу, наведені вимоги Конституції та КПК України, практику Європейського Суду з прав людини, а також його право на можливість бути звільненим до суду, а отже його права, гарантовані ст. 5 §1 (с), §3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи наведене просила запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000425 від 27.12.2022 змінити з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 підтримали клопотання з підстав наведених у ньому, та просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти клопотання зазначивши, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час продовжують існувати, а тому підстав для задоволення клопотання не має.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що ОСОБА_4 він не знав, у них раптово виник конфлікт, вони зчепилися, заначивши, що у ОСОБА_4 умислу на позбавлення його життя чи здоров"я не було, просив звільнити його зпід варти та змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У ході досудового розслідування, 27.12.2022 о 22 годині 45 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

28.12.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

29.12.2022 слідчим суддею Хорольського районного суду Полтавської області відносно підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 26 лютого 2023.

При розгляді вище вказаного клопотання слідчий суддя враховує, що докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 вищезазначеного кримінального правопорушення є вагомими, останній раніше не судимий, крім того, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , особливо тяжке за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбаченихчастиною п`ятою статті 194 цього Кодексута покладенихна ньогослідчим суддею,судом,чи прозміну способуїх виконання.

У силуст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний, крім передбаченихст.177 КПК Україниризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.

Вищевикладене, а також тлумачення норм ст.ст.177,194 КПКу їх системному зв`язку з положеннямиГлави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення твердого переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Так, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать зазначені вище долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з огляду на наведене, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 , ч. 1 ст. 115 КК України.

Водночас, відповідно до ч.1ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 КПК України.

При аналізі питання наявності зазначених слідчим та прокурором ризиків, встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п"ятнадцяти років, також слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2022 року, було встановлено наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 ст. 177 КПК України.

Однак тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

У частині першій статті 183 Кодексу визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Також слідчий суддя приймає до уваги, що підозрюваний перебуває під вартою з 29 грудня 2022 року, має постійне місце проживання, наявність міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та реєстрації, за час розгляду справи до суду не надано доказів про наявність у нього негативної репутації.

Крім того на даний час не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу підозрюваний дійсно буде переховуватися.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Враховуючи вище наведене зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та зможе запобігти зазначеним ризикам, а тому клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Зазначене відповідає і практиці Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у рішенні від 10.03.2009 року у справі «Биков проти Росії», заява № 4378/02, п. 64, Суд зазначив, що тягар доказування при вирішенні питань щодо продовжуваного позбавлення особи волі не повинен перекладатися на затриману особу, щоб вона доводила б наявність причин, які б виправдовували її звільнення з-під варти (див. постанову Європейського Суду з прав людини від 26.07.2001 року у справі «Ілійков проти Болгарії», заява № 33977/96, § 85).

Відповідно до статті 5 § 3 Конвенції кожному, кого заарештовано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, …має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до встановленої практики Європейського Суду з прав людини, для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції, застосування такого заходу має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 р. у справі «Нештак проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74, від 14 жовтня 2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 2728 «Нечипорук і Йонкало проти України» (nechiporuk and yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 року, п. 196). Поміщення під варту відповідно до статті 5 § 1 Конвенції повинно відповідати принципу пропорційності (див. справу Ladent v. Poland, заява № 11036/03, п. 55, ЕСПЧ 2008 ... (витяги)).

Особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, завжди повинна бути звільнена з-під варти до суду, якщо тільки держава не може довести, що «є відповідні і достатні» причини, щоб виправдати триваюче тримання під вартою (див. справи Wemhoff v. Germany, рішення від 27 червня 1968 р., Series A № 7, стор. 24-25, п. 12; Yagci and Sargin v. Turkey, рішення від 8 червня 1995 р., Series A № 319-A, п. 52).

По справі «Хайрединов проти України» (38717/04, рішення від 1410.2010 року) Європейський суд по правам людини визнав порушення § 1 ст. 5 Конвенції у зв`язку з обставинами, коли національні органи не надали достатніх підстав для взяття під варту заявника, а суди не розглядали можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

В абз. абз. 2,5 п. 17 Інформаційного листа № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу судів першої та апеляційної інстанції на те, що суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою. Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі «Харченко проти України», згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до ч. 5ст. 194 КПК Україниякщо під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, з покладенням на нього обов`язків, передбаченихст. 194 КПК України, необхідність яких доведена прокурором.

Згідно ч.5ст.202 КПК Україниу разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьоюстатті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст.ст.176,177,178,181,183,194,201,202,309,395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000425 від 27.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 15, ч.1 ст.115 КК Україні в порядку ст. 201 КПК України про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 - задовольнити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, не працюючого, інвалідності не має, на утриманні малолітніх та непрацездатних осіб не має, раніше не судимого , на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 09 квітня 2023 року.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбаченіст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово; крім часу оголошення «Повітряної тривоги-Ракетної небезпеки» по місту Хорол Лубенського району, Полтавської області, коли останній має право спуститись (пройти) до бомбосховища, визначеного органом місцевого самоврядування для будинку АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю ( за наявності).

Негайно в залі суду звільнити ОСОБА_4 з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання: АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання підозрюваного ОСОБА_4 під цілодобовим домашнім арештом визначити два місяці, тобто до 09 квітня 2023 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ, який здійснює кримінальне провадження - ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту і повідомити про це слідчого та направити ДУ"Полтавська установа ВП № 23".

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченомуст.199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язок вважається скасованим.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено та підписано 09.02.2023 року.

Слідчий суддя : ОСОБА_1