Справа №293/1199/21
Провадження №1-кп/293/179/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів Житомирської області кримінальне провадження №0000418 від 19.03.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лутівка Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

18 березня 2021 року близько 22 години ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де разом розпивали спиртні напої, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_7 направились до будинку АДРЕСА_3 , де продовжили розпивати спиртні напої.

Тоді ж, близько 01 години 45 хвилин 19 березня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт на фоні раптово виниклих неприязних відносин, під час якого ОСОБА_4 , маючи та утримуючи при собі кухонний ніж пішов в напрямку перехрестя вулиць Миру та Шевченка, в селі Сліпчиці Житомирського району Житомирської області, в цей час ОСОБА_7 направився слідом за ОСОБА_4 . Перебуваючи на вищевказаному перехресті між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 продовжився словесний конфлікт, в результаті чого ОСОБА_5 своєю лівою рукою наніс два удари в область обличчя зліва ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 в свою чергу наніс один удар правою рукою в область обличчя з права ОСОБА_5 .

В подальшому у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_5 .

Тоді ж, 19 березня 2021 року близько 02 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_4 , діючи з прямим умислом, з метою спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи свої протиправні дії, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи заподіяти шкоду здоров`ю ОСОБА_5 , дістав з кишені кухонний ніж та утримуючи його в своїй правій руці спричинив останньому два удари в область грудної клітини та три удари в область спини.

В результаті вказаних дій ОСОБА_4 умисно заподіяв ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді різаної рани на шиї зліва з незначним розсіченням кивального м`язу; колото-різану рану грудної клітки по передньо-пахвинній лінії в ділянці 5-6 ребер зліва, раневий канал якої проникає в плевральну порожнину, із розвитком лівобічного пневмотораксу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, зазначив, що згоден із пред`явленим йому обвинуваченням, фактичними обставинами вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, та погодився з їх юридичною кваліфікацією за ч. 1 ст. 121 КК України, та надав показання, що 18 березня 2021 року ввечері він та ОСОБА_7 перебували на кухні будинку АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої. В подальшому, між ними виникла суперечка, тому ОСОБА_4 взяв на столі кухонний ніж та пішов в напрямку будинку за місцем свого проживання. Підійшовши до подвір`я свого будинку, поблизу перехрестя вулиць Миру та Шевченка в селі Сліпчиці Житомирського району Житомирської області, він розвернувся та побачив ОСОБА_5 , який своєю лівою рукою наніс два удари в область обличчя зліва ОСОБА_4 . Тоді ж ОСОБА_4 дістав принесений із собою ніж, і наніс ОСОБА_5 кухонним ножем удари в область шиї зліва та грудної клітини, ребер, від яких лезо ножа зламалось. Після цього ОСОБА_4 викинув рукоятку ножа, помив руки, спалив куртку, яка була в крові, пішов додому та ліг спати.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувачений просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України суд визнав за недоцільне досліджувати докази щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, згодні з кваліфікацією кримінального правопорушення, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Тому суд вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого, а також дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 18 березня 2021 року до 22 години він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у будинку останнього в селі Сліпчиці Житомирського району Житомирської області та розпивали спиртні напої, після чого близько 22 години ОСОБА_4 та ОСОБА_7 направились до його будинку АДРЕСА_3 , де в літній кухні продовжили розпивати спиртні напої. Після опівночі 19 березня 2021 року між ним та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт щодо дружини потерпілого, та ОСОБА_4 з потерпілим пішли в селі Сліпчиці Житомирського району Житомирської області придбати ще алкогольні напої, але недалеко від будинку ОСОБА_6 конфлікт з ОСОБА_4 продовжився, тому потерпілий взяв за шию ОСОБА_4 , після чого потерпілий відчув удар в грудну клітку та в шию, відчув, як пішло тепло по шиї, після чого ОСОБА_4 пішов вперед, а потерпілий згодом пішов додому, де було викликано швидку допомогу.

IІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Розглядаючи кримінальне провадження об`єктивно та неупереджено, в межах висунутого обвинувачення, аналізуючи безпосередньо досліджені у ході розгляду справи докази у сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і його дії кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

З огляду на вік обвинуваченого, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_4 є суб`єктом цього злочину.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, не встановлено.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; не працює, не одружений, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, враховано позицію прокурора та потерпілого щодо необхідної міри покарання, те, що ОСОБА_4 перед потерпілим не вибачився та збитки йому не відшкодував, досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно класифікації за ст. 12 КК України є тяжким злочином, особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, те, що ОСОБА_4 викинув рукоятку ножа, намагався знищити одяг зі слідами вчиненого злочину, потерпілому медичну допомогу не надав, а пішов додому і ліг спати.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та не усвідомив соціального негативу вчиненого злочину.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого, виду основного покарання (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого, тяжкого злочинів або злочину середньої тяжкості, з урахуванням особи винного.

Проте, ОСОБА_4 не наведено переконливих підстав про доцільність призначення йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, а обставини, що пом`якшують його покарання, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним цього злочину. Крім того, цей злочин він вчинив у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене, суд вважає неможливим застосування ст.69 КК України, при призначенні обвинуваченому покарання за ч.1 ст.121 КК України.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив також Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст.75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

Іншими словами, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

Дані про особу обвинуваченого у сукупності з встановленими обставинами провадження та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення очевидно не дають суду підстави для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, адже нагляд з боку органу пробації не забезпечить виправлення і перевиховання обвинуваченого. За таких обставин йому слід призначити покарання в межах санкції інкримінованої частини статті, ближче до нижньої межі, яке належить відбувати реально.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, та відсутність підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.

Питання скасування арешту майна у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання процесуальних витрат у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 судом призначається покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, зважаючи на дані про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, зокрема, ризику переховування від відбування покарання, який не зможе відвернути застосування менш суворого запобіжного заходу, тому вважає за необхідне продовжити дію обраного раніше стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили, але не довше ніж 60 днів із дня ухвалення вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту із забороною в нічний час з 22 години до 06 години залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , до вступу вироку в законну силу залишити без змін, продовживши його дію до набрання вироком суду законної сили, але не довше ніж 60 днів із дня ухвалення вироку, тобто до 12.02.2022.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України 6 (шести) судово-імунологічних експертиз в розмірі 10957 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) грн 44 коп.

Арешт накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.03.2021 на речі, які вилучені під час огляду місця події від 19.03.2021, а саме: руків`я виготовлене із полімерного матеріалу чорного кольору із нашаруванням плям бурого кольору, металевий предмет схожий на клинок ножа трикутної форми із нашаруванням речовини бурого кольору, скасувати після набрання цим вироком законної сили.

Арешт накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.03.2021 на речі, які вилучені під час огляду місця події від 19.03.2021, а саме: чоловічу куртку синього кольору із написом на бирці MAX2HT Classic Fashion Best, розміром L, із слідами пошкодження у вигляді порізу трикутної форми на передній лівій верхній частині та нашаруванням речовини бурого кольору, скасувати після набрання цим вироком законної сили.

Арешт накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.04.2021 на кофту синю з капюшоном, штани сірі, кросівки сині з написом «BONOTE», скасувати після набрання цим вироком законної сили.

Арешт накладений ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05.04.2021 на обвуглені рештки синтетичної тканини синього та білого кольорів та рештки синтетичного матеріалу із фрагментами блискавки, скасувати після набрання цим вироком законної сили.

Речові докази, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області:

- змив речовини бурого кольору з асфальту зроблений за допомогою марлевого тампону та дистильованої води, руків`я, виготовлене із полімерного матеріалу чорного кольору із нашаруванням плям бурого кольору, металевий предмет, схожий на клинок ножа трикутної форми із нашаруванням речовини бурого кольору, обвуглені рештки синтетичної тканини синього та білого кольорів та рештки синтетичного матеріалу із фрагментом блискавки знищити;

- чоловічу куртку синього кольору із написом на бирці «МАХ2НТ Classic Fashion Best», розміром «L» із слідами пошкодження у вигляді порізу трикутної форми на передній лівій верхній частині та нашаруванням речовини бурого кольору - повернути ОСОБА_5 ;

- кофту синю з капюшоном, штани сірі, кросівки сині з написом «BONOTE» - повернути ОСОБА_4 .

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ