Провадження № 1-кп/293/203/2022
УХВАЛА
01 грудня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головучого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт Черняхів кримінальне провадженням внесене до ЄРДР №0000331 від 18.12.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопрушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 368 КК України

та ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 368 КК України

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Черняхівського районного суду Житомирської області перебуває дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.358, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 368 КК України та відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України.

В підготовочму засіданні захисники обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 подали клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, згідно якого просять:

- кримінальне провадження № 000331 від 18.12.2018 р., закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України;

- витрати на проведення судових експертизи під час здійснення досудового розслідування віднести на рахунок держави;

- скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_7 , а саме: автомобіль марки «MAZDA», модель 6, реєстраціний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, номер шасі (VIN) НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 7000.00 грн та 100 доларів США та частину нерухомого майна, що за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 167-171,172-180 т.3)

Обгрунтовуючи подане клопотання адвокат ОСОБА_4 зазначає, що в ході досудового слідства стороною обвинувачення грубо порушено право ОСОБА_7 на захист.

Так, доводить, що він здійснює захист ОСОБА_7 на підставі письмової угоди ОСОБА_7 з адвокатським об`єднанням "Промірсі" від 06 травня 2019 року, ордеру серії КС №447971 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4361/10 від 18.11.2010. Від послуг адвоката ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_7 не відмовлявся.

Вказує, що 16.07.2019 під час досудового розслідування, у відповідності до ст. 220 КПК він звернувся з клопотанням (№ 01/07- БЄ) до слідчої ОСОБА_10 про направлення постанови від 17.04.2019 про визнання речей і документів речовими доказами. До вказаного клопотання були додані належним чином завірені копії документів на підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_9 як захисника ОСОБА_7 . За даними адвоката зазначене клопотання з доданими документами направлено рекомендованим листом з оголошеною цінністю за трек-номером поштового відправлення 116 від 16.07.2019, однак було проігноровано слідчим.

Разом з тим стверджує, що неодноразово приймав участь, саме як захисник ОСОБА_7 , за участі як слідчої ОСОБА_10 так і прокурора ОСОБА_3 у судових засіданнях при розгляді судами питань, що виникали у ході розслідування, а його повноваження як захисника ОСОБА_7 досліджувались судами та прокурором. Таким чином, доводить, що прокурору достеменно було відомо, що адвокат ОСОБА_4 є захисником ОСОБА_7 .

Захисник вважає, що прокурор незаконно звернувся до суду з обвинувальни актом з підстав невиконання ч.1 ст. 290 КПУ України у відношення захисника ОСОБА_4 . Тобто, прокурор не повідомив адвоката ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування та не надав захиснику доступ до матеріалів у межах строку досудового розслідування.

Крім того, прокурор в порушення норм ч.1 ст. 293 КПК України під час досудового розслідування не вручивзахиснику ОСОБА_7 ОСОБА_4 копію обвинувального акту.

Таким чином, заявник клопотання вважає, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 направлено до суду без завершення та закінчення досудового розслідування. Прокурор не мала правових підстав для виходу за межі встановленої КПК України процедури та направити даний обвинувальний акт до суду усупереч встановленим законом приписам.

Захисник вважає, що дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України у зв"язку з тим, що після повідомлення ОСОБА_7 про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України.

Мотивуючи подане клопотання у цій частині захисник ОСОБА_4 вказує, що

- 18 грудня 2018 року внесені відомості до ЄРДР про дане кримінальне провадження

- 18 квітня 2019 року, ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.3 ст. 368 КК України;

- 16 червня 2019 року, ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира строк досудового розслідування продовжено до 18.08.2019.

У подальшому строк, встановлений судом не продовжувався і не зупинявся. Кінцевою датою строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні вважає 19 серпня 2019 року.

Проте до 19.08.2019 включно ОСОБА_4 не повідомлено про завершення досудового слідства, доступ до матеріалів слідства не надано та у період з 19.08.2019 по 01.10.2019 стороною обвинувачення не забезпечено умов для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. Тому вважає, що 19.08.2019 строк досудового розслідування закінчився.

Крім цього зауважує, що ОСОБА_7 можливість ознайомитися з матеріалами досудового розслідування була надана лише 03.09.2019, що підтверджується даними протоколів про відкриття, надання йому доступу та відображено у Реєстрі.

Вказує, що обвинувальний акт складено та затверджено стосовно ОСОБА_7 30.09.2019 та 01.10.2019 направлено до Богунського районного суду міста Житомира.

Наголошує, що обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та захиснику ОСОБА_6 повідомлення про завершення досудового розслідування не направлялось, а було вручено 19.08.2019, тобто в останній день досудового розслідування. Водночас наголошує, що матеріали справи не містять та прокурором не надано доказів повідомлення захисників ОСОБА_7 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про завершення досудового розслідування.

Вважає, що складення та направлення обвинувального акту відбулось поза межами строків досудового розслідування, що є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч.1 ст. 284 КПУ України.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 мотивуючи подане клопотання зазначає, що підтримує доводи захисника ОСОБА_4 в частині того, що йому сторона обвинувачення в порушення норм ст. 290 КПК України не повідомила про завершення досудового розслідування та не відкрила матеріали досудового розслідування, та не вручила копії обвинувального акту з додатком перед направленням такого до суду.

Захисник ОСОБА_5 вважає, що строк досудового рослідування у даному кримінальному провадженні закінчився 19.08.2019, оскільки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 повідомлення про завершення досудового розслідування не направлялось, а було безпосередньо вручене 19.08.2019, тобто в останній день досудового розслідування, при цьому наголошуючи про відсутність доказів повідомлення про завершення досудового розслідування прокурором саме 16.08.2019.

Викладені обставини на думку захисту свідчать про складання та подачу даного обвинувального акта до суду поза строками досудового розслідування, що є підставою для закриття кримінального провадження.

Крім того 10.11.2022 від захисника обвинуваченого ОСОБА_13 також надійшло клопотання про закриття кримінального провадження в порядку п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України (а.с. 68-70 т.4)

Вказазне клоптання також обгрунтоване тим, що строк досудового рослідування у даному кримінальному провадженні закінчився 19.08.2019, оскільки ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 повідомлення про завершення досудового розслідування 16.08.2019 не направлялось, а було безпосередньо вручене 19.08.2019, тобто в останній день досудового розслідування.

Доводить, що рішення про закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні прокурором прийнято не 16.08.2022, як про це зазначено у реєстрі матеріалів, а лише 30.09.2019 після складання обвинувального акту, тобто після закінчення 19.08.2019 чотирьохмісячного строку досудового розслідування.

Наголошує, що обвинувальний акт складено та направлено до суду поза межами досудового розслідування, що є підставою для закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники підтримали подані клопотання та просили їх задовольнити, а кримінальне провадження закрити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали подані клопотання про закриття кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні заперечила проти закриття кримінального провадження у повному обсязі.

Надала письмові заперечення (а.с. 185-189 т.3), згідно яких вважає подані клопотання безпідставними. Наголошує, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які документи на підтвердження повноважень адвоката ОСОБА_4 на участь у кримінальному провадженні як захисника ОСОБА_7 . Вказує, що ні прокурору ні слідчому в порядку ст.ст. 50,46 КПК України такі документи не надавались.

Участь же захисника ОСОБА_4 на стадії апеляційного перегляду рішень слідчих суддів без надання документів на підтвердження повноважень захисника прокурору та слідчому не свідчить про те, що захисник залучений до вказаного кримінального провадження.

Звертає увагу, що під час проведення всього досудового розслідування інтереси підозрюваного ОСОБА_7 представляли захисники ОСОБА_12 та та ОСОБА_11 і ОСОБА_7 жодного разу не заявляв про наявність у нього іще одного захисника та не висловлював жодного разу, зокрема і під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, своєї позиції про бажання, щоб його інтереси захищав саме адвокат ОСОБА_4 .

За вказаних обставин прокурор доводить, що право на зихист ОСОБА_7 жодним чином не було порушено та стороною засхисту у повній мірі виконано вимоги норм ст.ст. 290,293 КПК України.

Прокурор також заперечила проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПУ України.

Зазначила, що вручення обвинувального акту та звернення з ним до суду у даному провадженні відбулося в межах досудового розслідування, так як у такий строк не включався період часу з 17.08.2019 по 18.08.2019, у зв"язку з тим, що учасників кримінально провадження було повідомлено про завершення досудового розслідування 16.08.2019, шляхом направлення повідомлень, на підтвердження чого в підготовочму засідання надала копії з відповідного журналу вихідної кореспонденції.

З матеріалами кримінального провадження сторони ознайомлювались до 30.09.5019, відтак строк досудового розслідування продовжив обчилюватись з 01.10.2019 та складав 2 дні.

Уподальшому у межах строків досудового розслідування, які становили 2 дні прокурор затвердив обвинувальний акт та 01.10.2019 направив до Богунського районного суду міста Житомира.

Тому вважає, що звернення до суду з обвинувальним актом відбулося в межах строку досудового розслідування. Просила у задоволенні клопотання відмовити.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта.

Зокрема, згідно ст. 113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За визначенням ч.4 ст.115 КПК України при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Послідовно реалізуючи політику, спрямовану на підвищення гарантій захисту прав і свобод людини, український законодавець на протязі останніх декількох років вніс низку важливих змін до чинного КПК стосовно строків досудового розслідування, починаючи з впровадження механізму судового контролю за строками розслідування і закінчуючи введенням процесуальних санкцій, під якими необхідно розуміти негативні наслідки для сторони обвинувачення у разі недотримання нею чітких вимог КПК і вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень поза межами цих строків.

Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 ч. 1 ст. 284 КПК доповнено п. 10, згідно якого кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи. Ця норма введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотної дії в часі та застосовується до справ, у яких відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Отже, на вказане провадження поширюються положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки воно внесено до ЄРДР 18.12.2018.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК дає підстави стверджувати те, що необхідність закриття кримінального провадження законодавець пов`язує виключно із фактом закінчення строків досудового розслідування, а не завершенням досудового розслідування, виконанням вимог ст. 290 КПК тощо.

Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у ст. 28 КПК, відповідно якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Іванов проти України» зазначено, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (п. 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах «Карт проти Туреччини» (п. 68), «Вемхофф проти Німеччини» (п. 18). При цьому Суд у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (п. 63).

В інтерпретації ж чинного КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 219 КПК, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та у порядку, передбачених КПК.

Зі змісту викладених вище вимог ст. 219 КПК України слідує, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке як етап кримінального провадження законодавець пов"язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду його фактичним направленням. А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Відповідно ч.9, 10 ст. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. (ч. 5 ст. 219 КПК)

Згідно з частиною 4 статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (ч. 1 ст. 290 КПК).

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням), а тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови ВС від 26.05.2020 у справі № 556/1381/18, від 01.07.2021 у справі № 752/3218/20, ухвали ВС від 26.05.2020 у справі № 712/6375/18, від 15.03.2021 у справі № 676/6116/18, від 05.04.2021 у справі № 676/804/20, від 21.04.2021 у справі № 991/6516/20).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об"єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.10.2022 у спарві №216/4805/20 , відповідно до положень ч. 5 ст. 219 КПК (в редакції Закону України № 2201-IX від 14.04.2022 року) не включається у строк досудового розслідування, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, який обраховується з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування. День направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.

Судом на підставі наявних в суду матеріалів справи встановлено наступну послідовність подій:

- 18 грудня 2018 року внесені відомості до ЄРДР про дане кримінальне провадження (запис в реєстрі у розділі ІІ за № 3, а.с.21 т.1);

- 18 квітня 2019 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 вручено повідомлення про підозру (запис в реєстрі у розділі ІІ за № 31,32 а.с.22 т.1) ;

- 13 червня 2019 року, ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира строк досудового розслідування продовжено до 18.08.2019 (запис в реєстрі у розділі ІІ за № 53 а.с.23 т.1);

- 16.08.2022 прокурором в порядку ст.ст. 36,290 КПК України доручено відкрити матеріали та надати до них доступ та того ж дня повідомлено підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 про відкриття матеріалів (запис в реєстрі у розділі ІІ за № 72,73,74 а.с.24 т.1);

- у період з 29.08.2019 по 30.09.2019 підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику ОСОБА_6 та підозрюваному ОСОБА_7 та його захисникам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наданий доступ до матеріалів досудового розслідування (записи в реєстрі у розділі І за №№ 83-95 а.с. 20 т.1);

-30.09.2019 затверджений обвинувальний акту у даному провадженні (запис в реєстрі у розділі ІІ за №75 а.с. 24 т.1), який отримано судом 01.10.2019 за вх. № 39631 (а.с. 12-14 т.1).

Тобто, період з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику повідомлення про завершення досудового розслідування у порядку, визначеному ст. 290 КПК, та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування не включається. При цьому день такого направлення рахується у строк досудового розслідування.

Водночас суд зауважує, що факт завершення досудового розслідування має бути належно підтверджений, як і факт повідомлення цієї інформації стороні захисту.

Повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, передбаченою главою 6 КПК України, і полягає у повідомленні учасників кримінального провадження про певні факти та обставини, що вже відбулись або мають відбутися у майбутньому, зокрема, прийняті процесуальні рішення або заплановані чи вже проведені процесуальні дії.

За своєю суттю, повідомлення є інформаційним листом. Воно не може створювати або скасовувати юридичних фактів або подій, а також не несе жодних юридичних наслідків, крім наслідку інформування особи, якій воно направлено про зміст інформації, що у ньому викладена.

З аналізу зазначених положень кримінального процесуального закону вбачається, що повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування в контексті ст. 290 КПК є безпосередньо сповіщення, доведення до відома підозрюваного та його захисника такої інформації. Через те факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений.

Схожу правову позицію про висловлено у постанові ККС ВС від 28 вересня 2022 рок у спарві № 462/1930/21.

На підтвердження своєї позиції щодо закриття кримінального провадження на підставах п.10 ч.1 ст. 284 КПК України захисник ОСОБА_5 надав фотокопії матеріалів кримінального провадження (а.с. 22-53 т.4) , зокрема з яких убачається, що 16.08.2019 слідчим підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику ОСОБА_6 , підозрюваному ОСОБА_7 та його захисникам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повідомлено про завершення досудового розслідування та про право на доступ до матеріалів досудового розслідування із зазначенням про необхідність прибути до слідчого управління ГУНП в Житомирсікій області 19.08.2019 (а.с. 26-30 т.4).

Водночас з наданих повідомлень видно, що такі повідомлення ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали 19.08.2019 (а.с. 26-28 т.4).

Однак, суд надані захисником докази не розцінює як належні, оскільки вказані є фотокопіями матеріалів кримінального провадження, оригіналів таких документів стороною захисту не було надано.

Водночас з реєстру матеріалів досудового розслідування даного кримінального провадження убачається, що за дорученням прокурора повідомлення учасників провадження про завершення досудового розслідування відбулось саме 16.08.2019 (за два дні до завершення встановленого строку досудового розслідування) та сторонам до 30.09.2019 був наданий доступ до матерілів досудового розслідування, а обвинувальний акт затверджений 30.09.2019 та направлений до суду 01.10.2019, тобто у строк визначений ст. 219 КПК України.

Іншими доказами, які б давали суду підстави для інших висновків зокрема відповідними матеріалами кримінального провадження, наданих стороною обвинувачення, суд не володіє на даній стадії судового процесу.

Разом з тим суд не розцінює як належний доказ повідомлення підозрюваним та стороні обвинувачення про завершення досудового розслідування 16.08.2019 наданий для огляду у підготовчому засідання журнал вихідної кореспонденції з відповідним записом, без долучення відповідних доказів направлення таких повідомлень засобами поштового звязку.

Суд зауважує, що докази повідомлення учасників кримінального провадження про завершення досудового розслідування покладається саме на сторону обвинувачення і такі докази мають міститься у матеріалах кримінального провадження, якими суд на стадії підготовчго провадження не володіє та не наділений правом оцінки таких.

За таких обставин, суд на даній стадії процесу не вбачає підстав для задоволення клопотання захисників про закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, відтак дійшов висновку про відмову у задоволенні поданих клопотань з мотивів викладених вище.

В свою чергу, сторона захисту не позбавлена можливості повторно ініціювати підняте питання вже після дослідження судом відповідних матеріалів кримінального провадження на відповідній стадії судового розгляду.

Водночас суд вважає безпідставними твердження захисника ОСОБА_4 про порушення права на захист його підзахисного ОСОБА_7 у зв"язку з неповідомленням захисника про завершення досудового розслідування та невручення захиснику обвинувального акту. Такі твердження суд вважажє безпідставними, оскільки захисником не доведено належним чином та допустими доказазми, що ним були виконані вимоги норм ст. 50 КПК України та на досудовому розслідуванні прокурору чи слідчому надавались повноваження як захисника на участь у кримінальному провадженні. Факти участі захисника ОСОБА_4 під час оскарження рішень органу досудового рослідування та слідчих суддів в судових інстанціях не є тотожним підтвердженню повноважень захисника прокурору чи слідчому, оскільки захисником надавались документи на підтвердження своїх повноважень виключно суду.

Разом з тим дане кримінальне провадження не відноситься до категорії тих, у яких на підставі ст. 52 КПК України є обов"язковою участь захисника і на прокурора, слідчого покладається обов"язок стосовно залучення такого.

Також суд не може розцінити як належний доказ на підтвердження своїх повноважень як захисника ОСОБА_7 слідчому під час досудового рослідування надані захисником ОСОБА_4 копії клопатання, адресованогодо ГУНП в Житомирській області, до якого були долучені копія угоди, копія ордеру та копія свідоцтва з описом вкладення та доказами направлення, оскільки у суду відсутні докази отримання такого клопотання слідчим у межах даного кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 на запитання суду повідомив, що не вимагав у слідчого та прокурора присутність адвоката ОСОБА_4 як його захисника під час досудового розслідування, однак такі дії не вчиняв в силу свого правового нігілізму.

Водночас з реєстру долученого до матеріалів обвинувального акту видно, що прокурором було виконано вимоги ст. 290 КПК України та надано доступ до матеріалів кримінального провадження як підозрюваному ОСОБА_7 так і його захисникам на той час ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Таким чином право на захист ОСОБА_7 жодним чином не порушено.

До того ж суд враховує також висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №183/6198/20), про те, що відсутність одного із захисників під час ознайомлення обвинуваченого з відкритими матеріалами досудового розслідування істотним чином не порушує права сторони захисту на належну підготовку до судового розгляду загалом, враховуючи подальшу можливість цього іншого захисника ознайомитися з цими матеріалами у випадку розгляду судом обвинувального акта щодо обвинуваченого по суті пред`явленого обвинувачення (постанова Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №183/6198/20).

За вказаних фактичних обставин адвокат ОСОБА_4 не позбавлений права як захисник ознайомитись з матеріалами кримінального провадження та отримати копії з такого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-315, 284, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України відмовити.

2. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України відмовити.

3. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали оголошений об 16:00 год. 06.12.2022.

Суддя Людмила ЛОСЬ