ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/620/23 Справа № 210/1945/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу із доповненнями прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2022р., якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000651 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, мешкає в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України повернуто прокурору

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2022р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000651 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України повернуто прокурору.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено прокурором в апеляційному порядку, який в апеляційній скарзі та доповненнях до неї:

- вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому підлягає скасуванню;

- зазначає, що судом не встановлено невідповідності обвинувального акту вимогам закону та обставин, що унеможливлюють призначення судового розгляду, при цьому обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а учасники кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення обвинувального акту до розгляду;

- вважає, що суд у порушення вимог ст. 26 КПК України, а саме принципу диспозитивності, перейшов до на аналізу та формулювання певних висновків, фактично перейшов до стадії дослідження доказів, у зв`язку з чим вийшов за межі підготовчого засідання, що суперечить вимогам ст. 314 КПК України;

- прохає оскаржувану ухвалу скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи поданої апеляційної скарги, прохала її задовольнити, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прохали ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. При цьому сформульоване обвинувачення повинно узгоджуватись із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення з посиланням на положення і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається, судом першої інстанції було встановлено, що зі змісту обвинувального акту, внаслідок незаконних, на думку сторони обвинувачення, умисних дій обвинуваченого ОСОБА_7 у другій декаді серпня 2018р. на його банківський рахунок було безпідставно перераховано бюджетних коштів в сумі 151 153,23 грн., у зв`язку з чим дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані слідчим за погодженням з прокурором за ознаками ч. 3 ст. 365-2 КК України, а саме зловживання своїми повноваженнями іншою особою, яка не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам юридичних осіб.

При цьому, суд першої інстанції звернув увагу, що відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідно до року, згідно якої податкова соціальна пільга становить у розмірі, що дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі - для працездатних осіб з 01.01.2018 року - 1762 грн.

Таким чином, податкова соціальна пільга у 2018 році для кваліфікації кримінальних правопорушень становила 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи - 1762 грн., а саме 881 грн.

З урахуванням наведеного вище, суд керувався приписами ч. 3, ч. 4 ст. 364 КК України, де істотною шкодою у ст.ст. 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Судом було встановлено, що зі змісту обвинувального акту обвинуваченому ОСОБА_7 інкриміновано таку кваліфікуючу ознаку як тяжкі наслідки, а завдана шкода, на думку сторони обвинувачення, склала 151 153,23грн.

При цьому суд обчислив суму, яка у складі злочину утворює тяжких наслідків, шляхом множення 881грн. на 250, та встановив, що мінімальна сума для кваліфікації ч. 3 ст. 365-2 КК України у 2018 році становила від 220250грн..

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вважав, що всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291, п. 3 ч. 1 ст. 91 та п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_7 містить формулювання обвинувачення, яке очевидно не узгоджуються із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, зазначене в обвинувальному акті щодо обвинуваченого ОСОБА_7 може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, за ознаками завдання істотної шкоди, а тому правова кваліфікація очевидно не узгоджується із формулюванням обвинувачення, з якого вбачається кваліфікуюча ознака «тяжкі наслідки».

Суд апеляційної інстанції, дослідивши підстави, на які послався суд першої інстанції при поверненні обвинувального акту прокурору, не може визнати їх законними та такими, що відповідають вимогам КПК України за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається із змісту обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 , він відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим. У ньому зазначено конкретні протиправні дії, які були вчиненні обвинуваченим з огляду на об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, а саме формулювання короткого змісту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується обвинуваченому, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої у порушення вимог ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні вийшов за межі своїх повноважень, передбачених підготовчим провадженням, та передчасно розпочав вирішення питання про наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, аналізуючи зміст обвинувального акту, що є обов`язком суду під час стадії судового розгляду, оскільки завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду, внаслідок чого було прийняте передчасне рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги прокурора про скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження слушними та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на викладене вище, та керуючись ст.ст. 405, 407,419 КПК України колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2022р., якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000651 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України повернуто прокурору, задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2022р., якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 000651 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України повернуто прокурору скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді

21 березня 2023 року м.Кривий Ріг