Справа № 286/2519/22
У Х В А Л А

26.12.2022 м. Овруч

Слідчий суддя Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву судді Овруцького районного суду ОСОБА_2 про самовідвід у справі № 286/2519/22 за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 31.08.2022 про закриття кримінального провадження №0000067 від 03.05.2022,-

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2022 суддею Овруцького районного суду Житомирської області ОСОБА_2 подано заяву про самовідвід у справі № 286/2519/22 за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 31.08.2022 про закриття кримінального провадження №0000067 від 03.05.2022.

Заявлений відвід мотивує тим, що зі змісту скарги слідує, що обставини подій кримінального провадження №0000067 від 03.05.2022 ОСОБА_3 пов`язує з кримінальним провадженням №0000368 від 12.05.2017 за ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України та з огляду на неодноразове висловлювання ОСОБА_3 недовіри судді ОСОБА_2 при розгляді справ в рамках кримінального провадження №0000368 від 12.05.2017 по причині перебування чоловіка судді ОСОБА_5 на посаді першого заступника Овруцького міського голови, що виражалося в заявленні ряду відводів судді, заявлення відводу у вказаному провадженні і прокурором, вважає, що вказані обставини є такими, що можуть викликати сумнів у неупередженості судді в разі прийняття рішення, а тому на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, заявляє собі самовідвід.

Суддя ОСОБА_2 у своїй заяві про самовідвід просить проводити розгляд справи без її участі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтями 75,76 КПК України визначені підстави для відводу судді у кримінальному провадженні.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім 'ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Суддя ОСОБА_2 підставою для відводу зазначила неодноразове висловлювання ОСОБА_3 недовіри до неї, як до судді при розгляді справ в рамках кримінального провадження №0000368 від 12.05.2017 по причині перебування її чоловіка ОСОБА_5 на посаді першого заступника Овруцького міського голови, що виражалося в заявленні ряду їй відводів, тобто підстави закріплені в п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики встановлено, що неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, № 255, с.12, п.27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Судом зазначається, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що здійснюється" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, N 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі "Кастільо Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Наявність зазначених вище обставин, навіть за відсутності тих чи інших об`єктивних чинників, може бути підставою для виникнення у сторін та інших учасників справи почуття упередженості судді в цій справі, створити перешкоди для вирішення справи у відповідності до засад кримінального судочинства, в тому числі у зв`язку з вірогідними зловживаннями сторонами процесуальними правами, та зашкодити законності прийнятих рішень, за рахунок наявності додаткових підстав для їх оскарження, пов`язаних із згадуваними обставинами.

За таких обставин, оцінюючи за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв стосунки, що розглядаються, з метою усунення будь-яких підстав, які можуть викликати сумнівні почуття в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_2 , в тому числі і з метою забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 75-76, 80-82, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Заяву судді Овруцького районного суду ОСОБА_2 про самовідвід у справі № 286/2519/22 за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 31.08.2022 про закриття кримінального провадження №0000067 від 03.05.2022, задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1