Справа № 299/3693/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/407/22 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.07.2022.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартоюта застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23.09.2022, включно, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, приватного підприємця, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого,підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язки:прибувати до слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області за першою вимогою;з 21 по 08 год не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати слідчому на зберігання паспорт для виїзду за кордон; не спілкуватися із потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженні.

З матеріалів судового провадження вбачається, що старший слідчий слідчого відділення ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області звернувся в суд із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 03.07.2022 близько 22 год ОСОБА_7 , перебуваючи на території свого домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, затіяв сварку із ОСОБА_5 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 . В ході словесної суперечки, ОСОБА_7 сказав ОСОБА_5 вийти на вулицю, щоб поговорити. В свою чергу, ОСОБА_7

-2-

зайшов до будинку звідки взяв кухонний ніж та в подальшому вийшовши на вулицю, підійшов до ОСОБА_5 , де діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх кримінальну караність, передбачаючи наслідки у вигляді настання смерті людини, та бажаючи настання саме таких наслідків, наніс ОСОБА_5 чотири удари кухонним ножем в область передньої стінки грудної клітки зліва, в область правого плеча, верхньої губи зліва та у область особливо важливого органу - шиї по передній поверхні над грудиною, яке згідно п. 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення степенi тяжкості тілесних пошкоджень» затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 є небезпечними для життя в момент заподіяння, після чого ОСОБА_8 відштовхнула ОСОБА_7 від потерпілого ОСОБА_5 , чим саме припинила його злочинні дії.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_5 було доставлено у травматологічне відділення КНП «Виноградівська районна лікарня» з діагнозом «різаної рани, колото-різані рани грудної клітки та правого плеча, відкритої рани повіки і біля очної області, верхньої губи зліва та різаної рани шиї». ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, і не зважаючи на отримані тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_5 , завдяки своєчасно наданій медичній допомозі, залишився живим.

За таких обставин, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

04.07.2022 о 01 год 42 хв підозрюваного ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24.07.2022 слідчим СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Необхідність застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий мотивував обґрунтованістю повідомленої останньому підозри, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Однак, на думку слідчого судді, прокурор та слідчий не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому слідчий суддя прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання старшого слідчого слід відмовити та постановити ухвалу про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду у нічний час доби. Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

-3-

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 26.07.2022 та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Застосований слідчим суддею запобіжний захід до підозрюваного є занадто м`який, а тому необхідно застосувати запобіжний захід, пов`язаний із обмеженням волі. Слідчий суддя при вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу, не оцінив в сукупності всі обставини справи, а саме: тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, репутацію підозрюваного, який поводить себе, як людина «вищого сорту», соціальні зв`язки підозрюваного міцні тільки в певному крузі, що дозволяє йому очікувати підтримку за нинішніх обставин, розмір шкоди здоров`ю потерпілого, зокрема, непоправне понівечення обличчя, втрата чутливості та рухливості лівої руки, очікуване тривале лікування та наявні ускладнення в лікуванні. Підозрюваний ОСОБА_7 не проявляє ознаки каяття щодо вчиненого ним особливо тяжкого злочину та замаху на позбавлення життя людини, не має бажання законним шляхом брати участь у слідчих діях по кримінальному провадженню, тому вважає, що перебуваючи на волі, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що охоплюється поняттям ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вищенаведене свідчить про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного та обмеження його прав, не суперечать ст. 5 Конвенції з прав людини і основоположних свобод, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

В повторній апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 посилається на ті самі доводи, що викладені в попередній апеляційній скарзі.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного, захисника неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог вимог ст. 176 КПК України, запобіжний захід під час досудового розслідування застосовується слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту або відмову в його застосуванні, підлягає апеляційному оскарженню.

Разом із тим, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 393 КПК України потерпілий або його законний представник чи представник мають право подати апеляційну скаргу лише в частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.

Право на звернення до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу до відповідної особи мають згідно із положеннями ч. 4 ст. 176, ч. 1 ст. 184 КПК України виключно прокурор, слідчий за погодженням з прокурором. Інші учасники кримінального провадження такого права не мають.

-4-

Статтею 193 КПК України передбачено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, а отже потерпілий та/або його представник чи законний представник не є учасниками провадження щодо обрання запобіжного заходу в суді першої інстанції і правом оскарження рішення слідчого судді з цього питання не наділені.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в ухвалі від 14.07.2020 у справі № 454/1529/20, провадження № 51-3111 ск 20.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

При цьому положення п. 2, п. 7 ч. 1 ст. 56 КПК України наділяють потерпілого правом бути повідомленим про обрання зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та правом оскаржувати рішення, дії чи бездіяльності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що у даному конкретному випадку учасниками розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування є прокурор, підозрюваний, його захисник. Відповідно, зазначені особи наділені правом апеляційного оскарження судового рішення, яке приймається за результатами розгляду згаданих клопотань.

Таким чином, потерпілий ОСОБА_5 , відповідно до вимог діючого КПК України, не є особою, що має право подавати апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартоюта застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки вирішення цього питання не стосується безпосередніх інтересів потерпілого.

Відповідно до ст. 422 КПК України отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Такий порядок дій та обмежені строки щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не передбачає прийняття окремого рішення щодо відкриття апеляційного провадження, однак призначення судового засідання щодо розгляду скарги формально вказує на початок апеляційного розгляду.

Водночас це не виключає можливість застосування положень до п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК на стадії вирішення питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги.

З урахуванням вищенаведеного та відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 399 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що є усі підстави для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Апеляційна скарга повертається, зокрема, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

-5-

Отже, рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку оскарження ухвали слідчого судді - при вирішенні питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги на таке рішення.

Разом з тим, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Таке ж рішення суд апеляційної інстанції повинен постановити й у разі, якщо під час апеляційного розгляду в судовому засіданні апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді буде встановлено, що ця скарга подана на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.

Цей висновок ґрунтується на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України.

За таких обставин, зважаючи на те, що після призначення судового засідання встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.07.2022 про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартоюта застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23.09.2022 щодо ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою потерпілого.

Таке судове рішення апеляційного суду узгоджується з висновком щодо застосування норм права Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 19.02.2019 у справі № 569/17036/18.

Керуючись ст. 309, 399, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження 11-сс/4806/407/22 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.07.2022, якоюзастосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,- закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: