Провадження №1-кп/522/1178/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000467 від 21.10.2022 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

21.10.2022, приблизно о 11 годин 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи на другому поверсі торговельного майданчика ЗАТ «Ринок Новий», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Торгова, 26, помітив на парапеті жіночу сумку чорного кольору, належну ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_3 з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 21.10.2022 приблизно об 11 годині 35 хвилин, більш точного часу не встановлено, перебуваючи на другому поверсі торговельного майданчика ЗАТ «Ринок Новий», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Торгова, 26, ОСОБА_3 підійшов до парапету та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії залишаться непомітними для потерпілої і перехожих громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно заволодів жіночою сумкою чорного кольору, вартістю 1 500 гривень, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 1 000 гривень, банківські картки АТ «А-Банк», АТ «Приват-Банк»; паспорт громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_5 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 .

Таємно викравши в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ; та продовжено строк дії воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 року №573/2022, ОСОБА_3 покинув місце скоєння злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаявся та вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, підтвердив обставини кримінальних правопорушень, що описані в обвинувальному акті. Обвинувачений просила суд суворо не карати її та призначити їй покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Представник потерпілої особи просив призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк. Просив задовольнити цивільний позов в повному обсязі. Потерпіла особа підтримала свого представника.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі та відповідно до ст.75 КК України звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна.

Так, 21.10.2022, приблизно о 11 годин 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи на другому поверсі торговельного майданчика ЗАТ «Ринок Новий», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Торгова, 26, помітив на парапеті жіночу сумку чорного кольору, належну ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_3 з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 21.10.2022 приблизно об 11 годині 35 хвилин, більш точного часу не встановлено, перебуваючи на другому поверсі торговельного майданчика ЗАТ «Ринок Новий», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Торгова, 26, ОСОБА_3 підійшов до парапету та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії залишаться непомітними для потерпілої і перехожих громадян, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно заволодів жіночою сумкою чорного кольору, вартістю 1 500 гривень, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 1 000 гривень, банківські картки АТ «А-Банк», АТ «Приват-Банк»; паспорт громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_5 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 .

Таємно викравши в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ; та продовжено строк дії воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 року №573/2022, ОСОБА_3 покинув місце скоєння злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2500 гривень.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши пояснення й щире каяття ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку, що вони є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_3 .

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбачених ч. 4 ст. 185КК України, зі всіма кваліфікуючими ознаками.

Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч.4 ст.185 КК України)), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не встановлено. Обвинувачений потерпілій майнову шкоду не відшкодував.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Інкримінований ОСОБА_3 правопорушення відноситься до тяжкого злочину (ч.4 ст.185 КК України) згідно зі ст.12 КК України. Злочин було вчинено з прямим умислом та корисливим мотивом.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

Так, до провадження суду в порядку ст. 128 КПК України, надійшов цивільний позов адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілої особи ОСОБА_5 , відповідно до якого просить суд стягнути на користь ОСОБА_5 у якості відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 2500,00 грн., 1000,00 дол.США, 100,00 євро, також заявлена вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 42000,00 грн.

Так, відповідно до ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься принцип диспозитивності.

Згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Під час судового розгляду, адвокат ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_5 підтримали цивільний позов, разом з тим заявлена вимога щодо розмірі матеріальної шкоди різниця з розміром шкоди встановлений судом, також ОСОБА_5 не надав розрахунок судових витрат на підтвердження розміру відшкодування витрат на правову допомогу. За таких обставин суд вважає, що залишення цивільного позову без розгляду буде відповідати встановленим у межах кримінального провадження обставинам та не буде обмежувати право потерпілого на повторне звернення із цивільним позовом у порядку цивільного провадження.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого здійснювати уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту ухвалення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення шкоди залишити без розгляду.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_1 , банківську картку АТ «А-Банк» № НОМЕР_2 повернути потерпілій ОСОБА_5 , CD-R диски 16X VIDEX у кількості 2-х шт. залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1