Справа № 953/1489/23
н/п 1-кс/953/1765/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" березня 2023 р. м. Харків
До Київського районного суду м. Харкова надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого слідчий просить накласти арешт, на майно, яке було виявлено та вилучено 04.03.2023 року в ході обшуку.
Встановлено, що 24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом Президента Російської Федерації ОСОБА_5 , Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ та Федеральну службу військ національної гвардії Російської Федерації.
24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено та який триває до теперішнього часу.
У ході досудового розслідування встановлено, що у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на території м. Харкова, у невстановлений досудовим слідством час, проте не пізніше 29 листопада 2022 року виник злочинний умисел, направлений на надання іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України.
Так, ОСОБА_6 у період 29 листопада 2022 року 03 грудня 2022 року, діючи умисно та свідомо, налагодив контакт з представником спецслужб країни-агресора РФ за допомогою додатку для спілкування «Telegram».
У подальшому, ОСОБА_6 , у період грудня 2022 року лютого 2023 року, реалізуючи свій злочинний умисел, під час перебування на своєму робочому місці, за адресою свого проживання, а також під час повсякденної життєдіяльності у м. Харкові систематично виконував завдання спецслужб країни-агресора РФ зі збору інформації про місця проживання та установчі дані керівного складу ЗС України, їх особистий та службовий транспорт, про місця тимчасового та постійного розташування особового складу та техніки ЗС України, а також інформації про об`єкти критичної оборонної промисловості, яку в подальшому передавав вказаному представнику спецслужб країни-агресора за допомогою додатку для спілкування «Telegram».
04.03.2023 вказані речі постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Виходячи з цього, сторона обвинувачення просить накласти арешт на вказане майно із забороною відчуження, розпорядження та користування.
В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за відсутності та наполягав на його задоволені.
У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ст. 91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Разом с тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Одним з таких заходів є саме арешт майна, що застосовується не тільки для тимчасового позбавлення підозрюваного та обвинуваченого можливості відчужувати певне майно, а й може являти собою заборону для іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь яким чином таким майном та використовувати його.
Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, також відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України, обставини виявлення та вилучення вказаних предметів та документів під час особистого обшуку ОСОБА_7 у безпосередній його присутності, є конкретними фактами, підтверджуючими право власності підозрюваного на виявлене та вилучене майно.
Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України, речовий доказ який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений повинен бути як найшвидше повернутий володільцю.
Згідно з ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Приймаючи до уваги, що вилучене в ході обшуку 04.03.2023 року, майно відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом, містить на собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що є підстави для накладення арешту на дане майно.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Таким чином, приходжу до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити .
-мобільний телефон Xiaomi Mi Max 2, білого кольору, з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому встановлена сім-картка з номером НОМЕР_3 ;
-мобільний телефон Blackview, чорного та бронзового кольорів, з ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , в якому встановлені сім-картки з номерами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ;
-сім-картка червоного кольору оператору «МТС», без ідентифікаційних номерів;
-паперовий конверт оператору мобільного зв`язку «лайфселл» з наліпкою з номером НОМЕР_8 ;
-пластиковий тримач для сім-картки мобільного зв`язку «лайфселл» з номером на тримачі « НОМЕР_8 »;
-сім-картка оператору мобільного зв`язку «лайфселл» з номером на ній НОМЕР_9 .
Місцем зберігання арештованого майна визначити матеріали кримінального провадження та в подальшому слідчий відділ УСБУ в Харківській області, за місцем його фактичного розташування.
Копію ухвали суду надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1