Справа № 308/4977/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, в м. Ужгород, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000384 від 26 березня 2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руські Комарівці, Ужгородського району, Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 та ч.1 ст. 343 КК України

ВСТАНОВИВ:
25 березня 2020 року працівниками сектору реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а саме: начальником сектору реагування патрульної поліції № 4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 3 ОСОБА_7 , 15 травня 1997 року, - відповідно до розроблених маршрутів та графіку чергування, затверджених начальником Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України ОСОБА_8 , здійснювалося патрулювання та нагляд за дорожнім рухом в Ужгородському районі Закарпатській області.
Того ж дня близько 09 години 20 хвилин біля будинку № 11 на вулиці Об`їзній в селі Великі Лази Ужгородського району у зв`язку з порушенням пп. «б» р. 9.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху), відповідно якого водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного - напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», екіпаж сектору реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області зупинив.
На вимогу ОСОБА_6 пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_4 повідомив про відсутність згаданого страхового поліса, розуміючи при цьому, що допустив порушення пп. «г» п. 2.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Через деякий час, приблизно об 09 години 30 хвилин, за адресою, вказаною вище, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розраховуючи на можливість нескладання ОСОБА_6 щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, тобто на невчинення дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, під час розмови поклав грошові кошти, а саме одну купюру номіналом 100 гривень з серійним номером «УП4966099» в багажне відділення службового транспортного засобу, а саме легкового автомобіля марки «Шкода» моделі «Рапід» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », тобто неправомірну вигоду, достовірно розуміючи, що ОСОБА_6 є службовою особою Національної поліції України, яка відповідно до чинного законодавства та посадової інструкції наділена повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, а саме надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.
Також, 25 березня 2020 року працівниками сектору реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а саме: начальником сектор реагування патрульної поліції № 4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 3 ОСОБА_7 , 15 травня 1997 року, - відповідно до розроблених маршрутів та графіку чергування, затверджених начальником Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції України ОСОБА_8 , здійснювалося патрулювання та нагляд за дорожнім рухом в Ужгородському районі Закарпатській області.
Того ж дня близько 09 години 20 хвилин біля будинку № 11 на вулиці Об`їзній в селі Великі Лази Ужгородського району у зв`язку з порушенням пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху, відповідно якого водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», екіпаж сектору реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області зупинив транспортний засіб, а саме легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101» з державним номерним знаком « НОМЕР_2 » під керуванням водія ОСОБА_4 .
На вимогу ОСОБА_6 пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ОСОБА_4 повідомив про відсутність згаданого страхового поліса, розуміючи при цьому, що допустив порушення пп. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Через деякий час, приблизно об 09 години 30 хвилин, за адресою, вказаною вище, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розраховуючи на можливість нескладання ОСОБА_6 щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, достеменно розуміючи, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_6 , який перебував у однострої поліцейського, на якому розміщений нагрудний знак із чітким зазначенням його спеціального жетона, є працівником правоохоронного органу, який виконує службові обов`язки, а також відповідно до закону та посадової інструкції наділений повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення,, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на втручання в діяльність працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, діючи всупереч вимогами абз. 2 ч. 3 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого ніхто, крім безпосереднього і прямого керівника (за винятком випадків, прямо передбачених законом), не може надавати будь-які письмові чи усні вказівки, вимоги, доручення поліцейському або іншим способом втручатися в законну діяльність поліцейського, у тому числі діяльність, пов`язану з кримінальним провадженням або провадженням у справах про адміністративні правопорушення, під час розмови шляхом надання неправомірної вигоди, тобто грошових коштів, а саме однієї купюри номіналом 100 гривень з серійним номером «УП4966099», здійснив вплив на ОСОБА_6 для не складання останнім постанови про адміністративне правопорушення щодо нього, тобто з метою добитися прийняття незаконного рішення.
Таким чином ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.
Враховуючи викладене, ОСОБА_4 , вичинив кримінальні правопорушення передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто у наданні неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, та у скоєнні кримінального правопорушення,та передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, тобто у впливі у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.
25.10.2022 між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який здійснюй нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000384 від 26 березня 2020 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 343 КК України, з одної сторони, та обвинувачений у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з другої сторони, за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468 - 470, 472 КПК України добровільно, уклали угоду про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто у наданні неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, тобто у впливі у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.
Сторони дійшли згоди, що: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, підозрюваному необхідно призначити покарання у вигляді штрафу розміром п`ятисот (500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, підозрюваному необхідно призначити покарання у вигляді штрафу розміром п`ятдесят (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; згідно зі ст. 70 КК України сторони погоджуються на призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу розміром п`ятисот (500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно угоди, підписуючи її, сторони розуміли, що відповідно до положень ч. 2 ст. 473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з вимогами ст. ст. 394 та 424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити ОСОБА_4 , узгоджене сторонами покарання.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а саме кримінальних правопорушень передбаченого ч.1 ст. 369 та передбаченого ч.1 ст. 343 КК України, визнав повністю, просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Захисник у підготовчому судовому засідання просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 , узгоджене сторонами покарання.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно наявної в матеріалах справи заяви надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_4 ..
Відповідно ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.1 ст. 369 та ч.1 ст. 343 КК України, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує, як надання неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, а також вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 343 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 369 КК України, передбачає покарання у виді штрафу у розмірі від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

На день вчинення кримінального правопорушення, санкція ч.1 ст. 369 КК України, передбачала покарання у вигляді штрафу у розмірі від п`ятисот до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Санкція ч.1 ст. 343 КК України передбачає покарання (так само як і на момент вчинення кримінального правопорушення) у вигляді штрафу у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до трьох місяців

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, належить до нетяжких злочинів; кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 343 КК України, є проступком (на час розгляду справи в суді).

Згідно ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує пом`якшуючі провину обставини: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому за вчинення злочину, належить призначити узгоджену сторонами міру покарання:

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, підозрюваному необхідно призначити покарання у вигляді штрафу розміром п`ятисот (500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, підозрюваному необхідно призначити покарання у вигляді штрафу розміром п`ятдесят (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

та згідно зі ст. 70 КК України сторони погоджуються на призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу розміром п`ятисот (500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого беззастережне визнання вини, щире каяття, активно сприяв розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань. Обставини, що обтяжують його покарання, досудовим розслідуванням не встановлено.

Запобіжний захід, ОСОБА_4 , під час досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч.9 ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 368-371, 373-376, 394, 468-470, 472-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.10.2022 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000384 від 26 березня 2020 року, з одної сторони, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з другої сторони, за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити узгоджену угодою міру покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятисот (500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень в дохід держави.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, та призначити узгоджену угодою міру покарання у вигляді штрафу розміром п`ятдесят (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 850 (вісімсот п`ятдесят десять) гривень в дохід держави.

Згідно зі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу розміром п`ятисот (500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень в дохід держави.

Речові докази: грошові кошти однією банкнотою номіналом 100 (сто ) гривень серійний номер «УП4966099» - конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1