Номер провадження: 11-кп/813/597/23
Справа № 946/5889/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

28.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комишівка, Ізмаїльського р-ну Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 6 ( шести) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, а саме з 25 липня 2022 року, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання арешту майна.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 03.07.2022 близько 23 години 30 хвилин, точного часу не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, порушуючи розпорядження начальника Одеської обласної військової адміністрації про запровадження комендантської години, знаходячись без спеціального дозволу біля магазину «Анжеліка», розташованого по вул. Миру, 14 в с. Комишівка, у результаті виниклої сварки на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій, умисно наніс один удар лезом ножа в область черевної порожнини ОСОБА_10 , у результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникного колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням передньої та задньої стінки шлунка, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Не погодившись з вищевказаним вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким притягнути його до кримінальної відповідальності за ст. 123 КК України.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 подав зміни до апеляційної скарги, в яких не оспорюючи наявність події злочину та свої причетності до вчинення кримінального правопорушення, просив оскаржуваний вирок змінити, в частині призначеного йому покарання, призначивши йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Апеляційна скарга мотивована доводами про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, як зазначає апелянт, суд формально послався, але не врахував наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме його щире каяття та визнання вини.

Крім того, на переконання обвинуваченого, при призначенні йому покарання судом не враховано і те, що він раніше не судимий, за місцем проживання та останнім місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, хоча на даний час офіційно не працевлаштований, проте в період з 06.11.2018 до 30.06.2022 року, в добровільному порядку відшкодував та продовжує відшкодовувати шкоду про що в матеріалах судової справи містяться відомості.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого та захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишились на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах і кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, ніким не оскаржується.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до категорії тяжких злочинів, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та обставини, що його обтяжує.

Як вбачається з матеріалів провадження та зазначено в оскаржуваному вироку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненому визнав частково, частково відшкодував потерпілій шкоду завдану злочином, за місцем проживання та попередньої роботи характеризується позитивно.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, ОСОБА_7 було вчинене умисний тяжкий злочин, наслідком якого стало заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, вину у вчиненому визнав частково, у вчиненому не розкаявся, потерпілий просив призначити реальне покарання у максимальних розмірах визначених санацією ч. 1 ст. 121 КК України, більшість коштів потерпілому була передана після ухвалення вироку судом першої інстанції матір`ю обвинуваченого.

Зважаючи на викладене суд першої інстанції цілком слушно прийшов до висновку про відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , в тому числі на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений. До обставин, які обтяжують його покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано, в тому числі з урахування позиції потерпілого щодо необхідності призначення ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі у розмірі наближеному до мінімального визначеного частиною санкцією статі, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Всі інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений, в тому числі і дані про його особу, були відомі суду під час розгляду кримінального провадження та цілком враховані судом при призначенні обвинуваченому покарання.

Інших обставин, ніж ті, з урахуванням яких суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, до апеляційного суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, за відсутності обставин, зазначених в ст. 75 КК України, апеляційний суд, вважає необґрунтованими та безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо застосування при призначенні йому покарання вимог ст. 75 КК України та призначення йому покарання із звільненням його від відбування покарання з випробування з іспитовим строком.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли стати підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, не встановлено.

Зважаючи на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстави для зміни чи скасування оскаржуваного вироку, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2022 року відносно нього за ч. ч. 1 ст. 121 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а особою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4