Провадження № 1-кп/522/2652/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2022 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000798 від 29.07.2022 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді начальника пасажирського відділу виробничого підрозділу «Одеська об`єднана дирекція залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 368 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

заставодавця - ОСОБА_7 ,

адвоката - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
08.11.2022 року до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000798 від 29.07.2022 року, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,3 ст.368 КК України.

Ухвалою суду від 10.11.2022 року відсторонено обвинуваченого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 від посади начальника пасажирського відділу виробничого підрозділу «Одеська об`єднана дирекція залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця», строком на дві місяця, тобто до 08.01.2023 року. Призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні.

16.11.2022 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 про скасування арешту майна. Адвокат просить скасувати накладений ухвалою від 16.09.2022 року по справі №522/12137/22 арешт на майно (грошові кошти), які виявлені та вилучені 14.09.2022 року у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , також адвокат просив скасувати частково накладений ухвалою від 16.09.2022 року по справі №522/12137/22 арешт на майно, грошові коти у кількості 9 купюр номіналом 1000 гривень, 36 купюр номіналом 500 гривень, 56 купюр номіналом 200 гривень, які поміщенні до спеціального пакету НПУ INZ 2055398, виявлені та вилучені 14.09.2022 року у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_3 . В обґрунтування чого зазначено, що ОСОБА_10 не має жодного відношення до злочинної діяльності ОСОБА_3 , всі вище перелічені кошти належать ОСОБА_10 на праві приватної власності та набуті ним у вигляді заробітної плати на посаді начальника Одеської дирекції залізничних перевезень в АТ «Укрзалізниця».

08.12.2022 року до суду надійшла заява заставодавця ОСОБА_7 про повернення застави, в обґрунтування чого зазначила, що дія запобіжного заходу у виді застави та покладених обов`язків відносно ОСОБА_3 припинилася 12.11.2022 року. Підстави для звернення застави в дохід держави або для звернення судом на виконання вироку в частині майнових стягнень відсутні. Процесуальні обов`язки обвинуваченим у даному кримінальному провадженні виконувались належно. Грошові кошти для внесення застави було позичено у третіх осіб з встановленням строку виконання боргових зобов`язань, встановлених у боргових розписках. Наразі, заставодавець та її чоловік обвинувачений мають заборгованість за кредитними договорами, та обвинувачений відсторонений від посади і не отримує заробітню платню, на цей час заявниця позбавлена можливості виконати боргові зобов`язання за зазначеними розписками.

Суд, перевіривши надані матеріали, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2022 року (провадження №1-кс/522/5639/22) застосовано до ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжних захід у вигляді тримання від вартою.

Визначено розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 198 480 грн (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят гривень).

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися за межі населеного пункту в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України.

Роз`яснено підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Відповідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН3218283 від 16.09.2022 року ОСОБА_7 здійснила платіж з призначенням «Застава за ОСОБА_3 згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/12137/22 від 15.09.2022 року.

Строк дії ухвали було встановлено до 12.11.2022 року, прокурор не звертався до суду із клопотанням про продовження дій обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Частиною 3 статті 182 КПК України передбачено, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання.

У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Згідно з ч. 6 ст. 182 КПК України з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

За приписами ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

З викладеного вище вбачається, що строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України розпочинає свій перебіг одночасно з початком дії запобіжного заходу у вигляді застави, тобто, з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, та не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України застава віднесена до запобіжних заходів, які, в свою чергу, включені до заходів забезпечення кримінального провадження. Частинами 1-3 ст. 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Якщо для підозрюваного внесення застави є обов`язком з виконання судового рішення, то для третьої особи - це акт доброї волі. Заставодавець вносить заставу не у зв`язку з тим, що в нього наявний відповідний обов`язок, за невиконання якого можуть наступати негативні процесуальні наслідки. Мотиви внесення застави за підозрюваного третьою особою можуть бути різні - дружні відносини, прагнення допомоги, наявність фінансових зобов`язань перед підозрюваним тощо. Не випадково законодавець передбачив, що заставодавцю має бути роз`яснено, у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється особа, передбачене законом покарання за його вчинення.

Слід, однак, зауважити, що хоча внесення застави здійснюється добровільно і за власною волею, з моменту внесення застави, певна особа набуває процесуального статусу заставодавця, з яким пов`язані певні обов`язки. Так, відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави заставодавцю роз`яснюються обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. При чому ч. 8 ст. 182 КПК України визначає, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1,2 ч. 1 цієї статті (обґрунтованість підозри і наявність ризиків кримінального провадження), але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті (неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5, 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання

В свою чергу стаття 194 КПК України визначає перелік обов`язків, які можуть покладатися на підозрюваного рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Так, умовами покладення таких додаткових обов`язків є, по-перше, обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, по-друге, доведеність обґрунтованості підозри і ризиків кримінального провадження, по-третє, недоведеність спроможності менш суворого запобіжного заходу. Такі обов`язки мають похідний характер і залежать від застосованого запобіжного заходу (його суворості), а не навпаки, вони не є окремим запобіжним заходом, і не виступають заходами забезпечення основного запобіжного заходу, а застосовуються додатково до обраного підозрюваному запобіжного заходу за наявності визначених в ч. 5 ст. 194 КПК України умов. Тому наявність або відсутність передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків не може впливати на застосований запобіжний захід і не пов`язано з його припиненням.

Більше того, частина 7 ст. 42 КПК Україна визначає загальні обов`язки, які покладаються на підозрюваного. Так, підозрюваний зобов`язаний:

1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Підозрюваному, обвинуваченому вручається пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки одночасно з їх повідомленням особою, яка здійснює таке повідомлення (ч. 8 ст. 42 КПК України).

Отже, зазначені в ч. 7 ст. 42 КПК України обов`язки прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду та підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду покладаються на нього згідно з процесуальним законом і діють з часу набуття статусу підозрюваного, незалежно від застосування до нього запобіжного заходу та покладення інших додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Частиною 7 ст. 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. У зазначеній нормі йдеться про припинення дії ухвали про застосування запобіжного заходу виключно в частині покладення на підозрюваного, обвинуваченого відповідних обов`язків згідно із ст. 194 КПК України.

Вказана ж в ст. 182 КПК України мета забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, не пов`язана лише з тими обов`язками, які визначені в ст. 194 КПК України і застосовуються додатково до запобіжного заходу, а охоплює більш широке їх поняття, яке поглинається ч. 7 ст. 42 КПК України. Тому ототожнення цих обов`язків із запобіжним заходом і твердження про те, що з закінченням їх дії втрачає чинність обраний запобіжний захід, є помилковим. Тим більше, що системний аналіз норм чинного КПК України свідчить, що застава є безстроковим запобіжним заходом (в межах розумних строків кримінального провадження) і повертається лише при зміні запобіжного заходу, із винесенням вироку, якщо її не було звернуто в дохід держави на виконання вироку в частині майнових стягнень, або закриття кримінального провадження. В свою чергу, закінчення строку дії покладених на підозрюванго слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не являється підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

З урахуванням викладеного вище, беручи до уваги, що за змістом ч. 11 ст. 182 КПК України питання про повернення застави вирішується вироком або іншим остаточним рішенням у кримінальному провадженні, суд вважає передчасним та таким, що не підлягає задоволенню на даній стадії судового процесу, клопотання застоводавця ОСОБА_7 про повернення суми внесеної застави у розмірі 198480,00 грн., оскільки наразі розгляд справи не закінчено, остаточне рішення у справі не прийнято, а відтак, застава є чинною, а внесена сума не може бути повернута заставодавцю.

Вирішуючи клопотання про скасування арешту з майна, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи стадію судового розгляду, суд позбавлений можливості перевірити обставини викладені в клопотанні, оскільки на разі не було досліджено доказів по справі, а тому подане клопотання є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 131, 174, 177, 182, 371, 372 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання заставодавця ОСОБА_7 про повернення застави відмовити.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_10 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1