ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/5382/22 Номер провадження 11-кп/814/1532/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» провадження за апеляційною скаргою із внесеними змінами та доповненнями засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянки, громадянки України, уродженки м. Ростов-на-Дону, РФ, з середньою освітою, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, засудженої 21.05.2018 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 149, ст. 72 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі. Зараховано з 21.06.2016 по 21.05.2018 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. 23.08.2018 вироком Апеляційного суду Київської області вирок від 21.05.2018 в частині призначення покарання скасовано, ухвалено новий вирок за ч. 3 ст. 149 КК України 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано з 21.06.2016 по 23.08.2018 включно однин день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що ОСОБА_7 неодноразово судима, проте на шлях виправлення не стала, під час утримання в державній установі «Київський слідчий ізолятор» допускала порушення вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня, за що мала одинадцять стягнень, до роботи не залучалася, характеризується негативно. Крім того суд врахував, що ОСОБА_7 вчинила особливо тяжкий злочин відносно власної новонародженої дитини, за що отримала грошову винагороду у розмірі сорок тисяч гривень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання та застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги висновок наведений в характеристиці керівництва ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)», відповідно до якої вона за час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці довела своя виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Вказує, що відповідно до характеристики, за період відбування покарання у слідчому ізоляторі «Київський слідчий ізолятор», вона допускала порушення вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня, за що мала одинадцять стягнень, які були погашені в установленому законом порядку.

Також зазначає, що місцевим судом не враховано, що з 14.11.2018 відбуває покарання в ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)», за час відбування покарання характеризується задовільно, чотири рази заохочувалась адміністрацією установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, має одне стягнення, яке погашене в установленому законом порядку. Після проведення бесід виховного характеру зробила правильні висновки, режим тримання не порушує, була працевлаштована швачкою, але на даний час не працює у зв`язку зі станом здоров`я, роботи по благоустрою місць позбавлення волі та роботи із самообслуговування виконує, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, ввічлива з персоналом.

Крім того посилається, що суд не врахував її ставлення до вчиненого злочину, де вона усвідомлює тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та визнає себе винною і щиро кається. Також вказує, що судом не враховано стан її здоров`я, де відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного хворого, вона має діагноз: посттравматична енцефалопатія І-ІІ ступеню з лікворно-венозною гіпертензією і потребує більш посиленого та професійного лікування.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції засуджена підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав у ній наведених. Прокурор заперечила проти доводів скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просила залишити її без змін.

Мотиви суду.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженої, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що на даний час рішення про застосування умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_7 є передчасним.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання.

Висновки суду першої інстанції про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 є правильними з огляду на таке.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Аналізуючи наявні матеріали щодо ОСОБА_7 в цілому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

З характеристики від 25.11.2022 вбачається, що засуджена ОСОБА_7 з 23.06.2016 утримувалася в ДУ «Київський слідчий ізолятор». Під час перебування в слідчому ізоляторі допускала порушення вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня, за що мала 11 стягнень. Стягнення погашені в установленому законом порядку, заохочень не мала. До роботи не залучалася. Характеризувалася негативно.

З 14.11.2018 відбуває міру покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)».

За час відбування покарання характеризується задовільно. Чотири рази заохочувалась адміністрацією установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Має одне стягнення, стягнення погашено у встановленому законом порядку. Після проведених бесід виховного характеру зробила правильні висновки режим тримання не порушує.

Згідно статті 118 КВК України була працевлаштована на підприємстві установи в швейній бригаді №31, швачкою. До виконання поставлених завдань ставилась сумлінно, виконувала вчасно та якісно. Порушень правил техніки безпеки та правил пожежної безпеки на виробництві не допускала. На даний час не працевлаштована у зв`язку зі станом здоров`я.

Згідно пункту 5 статті 118 КВК України роботи по благоустрою місць позбавлення волі та роботи із самообслуговування виконує.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд.Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Відповідно до статей 110, 114 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв`язки з чоловіком, шляхом телефонних розмов. Отримує посилки, грошові перекази. Стосунки доброзичливі.

До складу злочинної ієрархії не відноситься, злочинні «традиції» не підтримує, жаргоном не володіє. Не прагне до лідерства.

Згідно статті 123 КВК України залучена до участі в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Творчість». Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України залучена до участі у секції самодіяльної організації «Духовно-просвітницька». Відвідує лекції правового характеру, культурно-масові заходи, пройшла курси підготовки до звільнення.?

Термін застосування статті 101 Кримінально - виконавчого кодексу України щодо зміни умов тримання - за відбуттям 1/2 призначеного строку покарання, а саме -18.04.2019 (відмовлено).

Термін застосування статті 82 Кримінального кодексу України щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким - за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання, а саме - 18.12.2020 (відмовлено).

Термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання згідно статті 81 Кримінального кодексу України - за відбуттям 3/4 призначеного строку покарання, а саме - 18.10.2021 (відмовлено).

За висновком зазначеної характеристики, засуджена ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, з чим колегія суддів погодитися не може з огляду на таке.

З довідки про заохочення та стягнення слідує, що ОСОБА_7 має 4 заохочення (04.01.2022, 04.04.2022, 04.07.2022, 04.10.2022) за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК та ПВР, які отримані в період що безпосередньо передував її зверненню про умовно-дострокове звільнення, що в свою чергу не дає достатніх підстав вважати, що поведінка засудженої була сумлінною протягом всього строку відбування покарання.

Неможливо залишити поза увагою й той факт, що до отриманих заохочень засуджена ОСОБА_7 мала 12 стягнень (27.09.2016, 23.02.2017, 28.02.2017, 13.04.2017, 16.06.2017, 10.07.2017, 19.10.2017, 10.01.2018, 23.02.2018, 16.04.2018, 07.06.2018, 27.03.2021), тобто більшу частину відбутого строку покарання поведінка засудженої не була сумлінною.

Колегія суддів враховує наявну в особовій справі засудженої інформацію про те, що 04.01.2023 до ОСОБА_7 застосовано заохочення у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та вважає, що поведінка засудженої ОСОБА_7 змінилася на краще, однак на даний час вона не досягла необхідного ступеню виправлення, щоб дозволило застосувати до неї умовно-дострокове звільнення.

Доводи ОСОБА_7 про її незадовільний стан здоров`я в даному випадку не є вирішальними при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення, адже за наявності захворювань які перешкоджають відбуванню покарання, дане питання вирішується в іншому порядку відповідно до ст. 84 КК України.

За наведених обставин, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 із внесеними змінами та доповненнями залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2022 року щодо засудженої ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4