Ухвала

14 березня 2023 року

м. Київ

справа № 357/2266/20

провадження № 51 - 4045 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року,

встановив:

Засуджена ОСОБА_4 звернулася до Верховного суду із касаційною скаргою, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п.п. 1, 4, 5 ч. 2, ч. 5 зазначеної статті.

Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: найменування суду касаційної інстанції, судове рішення, що оскаржується, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, а також долучаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Проте вказаних приписів закону засуджена ОСОБА_4 належним чином не виконала.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак, засуджена в порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК свою касаційну скаргу адресувала у Кримінальний суд України.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у вказаній статті, що є підставами для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 вказуючи на незаконність оскаржуваного рішення посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та її особі, проте належного обґрунтування зазначеним доводом не наводить, які з огляду на положення ст. 414 КПК слугували б підставою для зміни судового рішення.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з вищенаведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду, оскільки засудженою не враховано, що покарання їй призначене саме вироком місцевого суду, який залишено без змін оскаржуваною ухвалою, однак вимогу про зміну вироку перед судом скаржниця не порушує.

Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу. Засуджена ОСОБА_4 не долучила копію оскаржуваного судового рішення.

Крім того, зі змісту касаційної скарги засудженої вбачається, що вона не погоджується з вироком апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, однак судом апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 було винесено ухвалу апеляційного суду.

Також Верховний Суд звертає увагу скаржниці на положення ч. 1 ст. 29 КПК де зазначено, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою.

Відповідно до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Проте засуджена ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, складену російською мовою.

За таких обставин необхідно залишити без руху касаційну скаргу надавши засудженій строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3