07.02.2023
Справа № 642/169/23
Провадження № 1-кс/642/273/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 р. м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, студента 2 курсу Харківського ліцею будівельних технологій, зареєстрованого та мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 , засудженого вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.06.2021р. за ч.2 ст.185 КК України до позбалення волі на строк 2 р., із застосуванням ст.75, 104 КК України з іспитовим строком 2 роки; вирок не набрав законної сили,

який підозрюється за ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді із даним клопотанням.

Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період дії воєнного стану 08 липня 2022 року, приблизно о 05 годин 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись в переході залізничної станції «Південний вокзал», який розташований за адресою: м. Харків, площа Привокзальна, де познайомився з потерпілою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході бесіди, ОСОБА_8 попрохала ОСОБА_6 , зняти грошові кошти у сумі 100 гривень, з банківської картки АТ «Державний ощадний Банк України», НОМЕР_1 , рахунку № НОМЕР_2 , для того щоб остання могла доїхати на таксі додому, при цьому ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_6 пін код від своєї картки. ОСОБА_6 взявши банківську картку АТ «Державний ощадний Банк України», НОМЕР_1 та направився до банкомату, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 56, де в подальшому у ОСОБА_6 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме зняття грошових коштів, що належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, розуміючи та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою особистого збагачення, повторно, вставив в банкомат який розташований за вищевказаною адресою банківську картку АТ «Державний ощадний Банк України», НОМЕР_1 , ввівши пін код від неї, тим самим викрав з банківської картки АТ «Державний ощадний Банк України», НОМЕР_1 грошові кошти, а саме провівши транзакцію зі зняття грошових коштів 08.07.2022 о 05 годин 04 хвилин, у сумі 1000 гривень. Після чого ОСОБА_6 провів ще одну транзакцію зі зняття грошових коштів 08.07.2022 о 05 годин 05 хвилин, у сумі 200 гривень, та після чого провів ще дві транзакції зі зняття грошових коштів 08.07.2022 о 05 годин 06 хвилин по 200 гривень, на загальну суму 1 600 гривень.

Після чого ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденими грошовими коштами на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 600 гривень 00 копійок.

16.11.2022 неповнолітньому ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_6 притягнуто до кримінальної відповідальності за скоєння умисного корисливого злочину в рамках кримінального провадження № 0001153 від 11.12.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України. Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.06.2021 останнього визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 2 роки. На даний час вирок не набрав законної сили у зв`язку із оскарженням в апеляційному порядку.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави в межах даного кримінального провадження ОСОБА_9 від 21.11.2022 р. до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб із покладенням наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду, за першою вимогою; в період часу з 20:00 години вечора до 07:00 години ранку не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватись від спілкування з потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні, а також роз`ясненням наслідків невиконання покладених на нього обов`язків у вигляді застосування більш жорсткого запобіжного заходу. Згідно рапортів працівників поліції, 19.12.2022р., 20.12.2022р., 28.12.2022р. ОСОБА_6 порушив умови запобіжного заходу та був відсутнім за місцем мешкання.

Постановою слідчого від 06 січня 2023р. ОСОБА_6 у зв`язку із неявками до органу поліції було оголошено у розшук.

Слідчий в обґрунтування клопотання та необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, може переховуватися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілу або вчинити новий злочин.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали у повному обсязі та посилався на те, що застосування жодного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Зазначили, що ОСОБА_6 порушив запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та ухилився від явки до органу досудового розслідування і перебував у розшуку. Окрім того, ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Захисник та підозрюваний проти клопотання заперечували, зазначили, що ризики в повній мірі не доведені, ОСОБА_6 визнає свою вину і йому необхідно обрати запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст. 185 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суспільну небезпеку інкримінованих кримінально-протиправних дій, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується заявою та протоколом допиту потерпілої, протоколом огляду речей та документів, постановою про визнання речових доказів, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, повідомленням про підозру.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 діяння, сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до цього злочину.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

З огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення так і обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

ОСОБА_6 порушив обраний йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку із чим перебував у розшуку. Раніше ОСОБА_6 вже притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, але вирок суду не набрав законної сили у зв`язку із триваючим до цього часу апеляційним розглядом.

Окрім того, з метою уникнення покарання ОСОБА_6 може впливати на потерпілу, або вчинити новий корисливий злочин, оскільки постійного заробітку не має та два останні місяці не мешкав вдома та не мав законних джерел доходів.

Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який є неповнолітнім, має місце реєстрації, але втік з дому, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків переховування від слідства та суду, незаконного впливу на потерпілу або вчинення нового злочину, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя зазначає, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховуючи всі обставини справи, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин слідчий суддя з урахуванням майнового становища підозрюваного, враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, наявність реальної можливості у нього внести заставу, вважає за необхідне визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 107360 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є завідомо непомірною для нього.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 діб, а саме до 06 квітня 2023 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 06 лютого 2023 р.

Визначити суму застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки строком до 06.04.2023 року:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 06 квітня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 07.02.2023р.

Слідчий суддя ОСОБА_1