Провадження № 1-кс/202/2596/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000943 від 21.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Лівобережної прокуратури міста Дніпра звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000943 від 21.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.03.2023 року клопотання розподілено слідчому судді та 30.03.2023 року було отримано в провадження слідчого судді ОСОБА_1 .

Відповідно Наказу № 60-в від 29.03.2023 слідчий суддя ОСОБА_1 перебував у щорічній відпустці, у зв`язку з чим розгляд клопотання було призначено на перший робочий день 03.04.2023.

У судовому засіданні призначеному на 03.04.2023 року, слідчий підтримав своє клопотання, на питання суду про власника майна зазначив, що вважає власником потерпілу ОСОБА_4 , згідно рішення Верховного суду від 22.03.2023.

Відносно того, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №327331482 від 29.03.2023, власником майна про арешт якого порушено питання у клопотанні є ОСОБА_6 зазначив, що зможе встановити та забезпечити його явку у наступне судове засідання, у зв`язку з чим вважав можливим відкласти розгляд клопотання.

У судовому засіданні, яке було призначене після вирішення питання про відвід слідчого судді ОСОБА_1 на 06.04.2023 року, слідчий ОСОБА_3 підтримав своє клопотання. Пояснив, що зв`язка та місцезнаходження власника майна згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 не встановлено, наявна лише інформація про його зареєстроване місце проживання.

Потерпіла ОСОБА_4 та представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання слідчого, вважали необхідним провести розгляд без участі ОСОБА_6 , оскільки власником квартири є ОСОБА_4 .

Зважаючи, що слідчим суддею вжито заходів щодо виклику власника майна, яким згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є ОСОБА_6 , приймаючи до уваги положення ст.172 КПК України та завдання арешту майна, слідчий суддя дійшов до висновку про можливість розгляду клопотання без участі ОСОБА_6 .

Дослідивши клопотання та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З клопотання вбачається, що 21.12.2022 до ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом (шляхом надання державному реєстратору (нотаріусу) завідомо підроблених документів) заволоділи майном, а саме квартирою заявниці, чим завдали останній майнової шкоди у великих розмірах.

Згідно клопотання, проведеним досудовим розслідуванням та дослідженням інформації з офіційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що 02.10.1996 Управлінням житлово-комунального господарства було видано свідоцтво про право власності, (серія та номер: б/н) на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер ОНМ: 101) за громадянином ОСОБА_7 , (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В подальшому 30.01.2003 Виконкомом міської Ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності (серія та номер: НОМЕР_2 ) на ОСОБА_8 , а 10.10.2018 державним реєстратором КП «Дніпровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР Дніпропетровської області ОСОБА_9 здійснено реєстрацію права власності за фізичною особою ОСОБА_8 , (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Згідно офіційної інформації з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть встановлено, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання: АДРЕСА_2 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Дніпро (Новокодацький р-н) та згідно лікарського свідоцтва про смерть (попереднє) №446/Н від 26.09.2019 причиною смерті є: отруєння, вплив інших і неуточнених хімічних та отруйних речовин, намір невизначений.

В ході подальшого досудового розслідування та дослідження відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що наступним власником вказаної вище квартири стала ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на підставі договору купівлі-продажу (серія та номер: №602) посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО ОСОБА_11 від 06.11.2018.

Після чого, наступним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , стала потерпіла ОСОБА_4 , (РНОКПП НОМЕР_5 ) на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського МНО ОСОБА_12 (серія та номер: 2436) від 28.12.2018.

У листопаді 2020 року, громадянин ОСОБА_7 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомо майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 28 грудня 2018 року, який посвідчили приватним нотаріусом ОСОБА_12 недійсним (справа 206/5095/20).

Рішенням Самарського РС м. Дніпропетровська у задоволені позову ОСОБА_7 було відмовлено повністю.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково:

-Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 30.01.2003 видане виконкомом міської Ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_8 ;

-Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 укладений 06 листопада 2018 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , реєстровий номер 602;

-Визнано за ОСОБА_7 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_13 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-Витребувано від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_3 ;

-Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 , номер запису 28382737 від 10 жовтня 2018 року, внесений державним реєстратором ОСОБА_9 ;

-Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 , номер запису 28770715 від 06 листопада 2018 року внесений державним реєстратором, приватним нотаріусом ОСОБА_11 ;

-Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 , номер запису 29707305 від 28 грудня 2018 року внесений державним реєстратором, приватним нотаріусом ОСОБА_12 .

В подальшому 01.06.2022 Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради речове право ОСОБА_14 було припинено на підставі рішення Дніпровського апеляційного суду №206/5095/20 від 15.04.2022.

01.02.2023 право власності на вищевказану квартиру було зареєстроване за ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на підставі договору купівлі-продажу (серія та номер: 260) від 01.02.2023 посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського МНО ОСОБА_15 .

Того ж дня 01.02.2023 нотаріусом Дніпровського МНО ОСОБА_15 посвідчено іпотечний договір (серія та номер: 261) згідно якого іпотекодавцем є ОСОБА_6 , а іпотекодержателем є ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_7 ) в розмірі основного зобов`язання яке складає 1410000,00 грн (договір позики, серія та номер б/н, виданий 01.02.2023, видавник ОСОБА_16 та ОСОБА_6 )

Проте 22.03.2023 Верховний суд України ухвалив Постанову по справі №206/5095/20, провадження №61-4868св22, якою Постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року скасував, а рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2021 року залишив в силі.

Крім того, окремою ухвалою Верховного суду України справа №206/5095/20, провадження №61-4868св22, колегія суддів ухвалила:

Направити до Офісу Генерального прокурора окрему ухвалу для організації перевірки наявності в ознаках можливого кримінального правопорушення при складанні та використанні свідоцтва про право власності на житло від 30.01.2003 року на ім`я ОСОБА_8 , реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_8 , і подальшого відчуження ним цієї квартири та вжиття, у разі необхідності, прокурором заходів, передбачених законом.

29 грудня 2022 року постановою слідчого квартиру АДРЕСА_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.

Зважуючи всі вищевикладені обставини та встановлені факти неодноразових продажів спірної квартири, яка наразі є речовим доказом у кримінальному провадженні, для її збереження як речового доказу, з метою запобігання можливості подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведено об`єктивну необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов до переконання, що в клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати захід забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000943 від 21.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, а саме на:

на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 із забороною будь-яких форм відчуження, перереєстрації та розпорядження, з метою забезпечення її збереження як речового доказу.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1