Справа № 158/450/20 Провадження №11-кп/802/210/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.369 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому кримінальне провадження № 0000775 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше не судимого

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України (в редакції Закону № 1261-VII від 13.05.2014 року із змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VIII від 10.11.2015 року) та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.

Вироком запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_7 скасовано та вирішено долю речових доказів.

Обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він надав службовій особі неправомірну вигоду за не вчинення службовими особами в інтересах третьої особи дій з використанням наданого їм службового становища за наступних обставин.

Поліцейські роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області, які перебували у форменому одязі із знаками розрізнення, отримали табельну вогнепальну зброю, спеціальні засоби та згідно розстановки сил та засобів роти №2 УПП Волинської області ДПП з 07 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. 12.12.2019 року, затвердженого цього ж дня начальником УПП у Волинській області, виконували свої службові обов`язки, зокрема щодо забезпечення контролю за дотриманням водіями правил безпеки дорожнього руху по маршруту «Устилуг-Луцьк», а саме: поліцейський управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції молодший лейтенант поліції ОСОБА_10 (відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 579 о/с від 01.08.2019 року ОСОБА_10 було призначено на посаду поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону, та закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером 0168144), молодший лейтенант поліції ОСОБА_11 (відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 579 о/с від 01.08.2019 року ОСОБА_11 було призначено на посаду поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону, присвоївши спеціальне звання молодший лейтенант поліції та закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером 0014177), знаходилися у селі Звірів Ківерцівського району Волинської області, на автомобільній дорозі Н-22, сполученням «Устилуг-Луцьк», 108 кілометр + 700 метрів в напрямку міста Рівного у складі екіпажу патрульної поліції «ІНФОРМАЦІЯ_2».

12.12.2019 року о 10 год. 03 хв. поліцейським ОСОБА_11 , який відповідно до ст. ст. 1, 17 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2.1 розділу 2 Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 4324 від 18.09.2018, п. 1 Примітки до ст. 364 КК України є особою, яка постійно здійснює функції представника Національної поліції України центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, у зв`язку з чим, вона є службовою особою, було зупинено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 за порушення правил дорожнього руху у частині перевищення швидкості руху у населеному пункті та невиконання водієм вимог про зупинку.

За результатами даної перевірки молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 було прийнято рішення про складання постанов про вчинення адміністративних правопорушень за ст. ст. 121, 122, 122-2 КУпАП, про що вказаному водію доведено до відому та роз`яснено про можливість ознайомлення з їх змістом.

Після цього, о 10 год. 06 хв. 12.12.2019 пасажир автомобіля марки «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який знаходився у селі Звірів Ківерцівського району Волинської області, на автомобільній дорозі Н-22, сполученням «Устилуг-Луцьк», 108 кілометр + 700 метрів в напрямку міста Рівного та перебував поблизу екіпажу патрульної поліції «ІНФОРМАЦІЯ_2», ОСОБА_7 , відкривши задні праві пасажирські двері до службового автомобіля марки «Skoda Rapid», з відповідними розпізнавальними знаками Національної поліції, номерний знак НОМЕР_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі, а саме: молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_10 , який на той час знаходився в салоні даного автомобіля, на передньому правому пасажирському сидінні, за не притягнення водія ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності, діючи умисно та цілеспрямовано, будучи достовірно обізнаним, про те, що зазначений працівник поліції є особою, яка постійно здійснює функції представника влади - службовою особою, висловив пропозицію надання неправомірної вигоди у виді грошових коштів, а саме: однієї грошової купюри номіналом 100 гривень, поклавши в підстаканник між правим та лівим передніми сидіннями за не вчинення щодо водія ОСОБА_12 дій, з використанням наданої ним влади, а саме: за не складання постанов та не притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 121, 122, 122-2 КУпАП.

Проте, поліцейський ОСОБА_10 відмовився отримувати від ОСОБА_7 зазначену неправомірну вигоду. При цьому, поліцейським ОСОБА_10 було роз`яснено останньому про те, що його дії кваліфікуються як вчинення злочину, а саме: пропозиція надання неправомірної вигоди та за яке передбачена кримінальна відповідальність. Розуміючи негативні наслідки своїх протиправних дій ОСОБА_7 , відразу після вчинення вказаного правопорушення, відкрив задні праві двері службового автомобіля марки «Skoda Rapid», номерний знак НОМЕР_2 та забрав із підстаканника між правим та лівим передніми сидіннями вище вказану грошову купюру номіналом 100 гривень, поклавши її до своєї лівої кишені штанів.

За вказаним фактом пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі, поліцейський взводу №2 роти №2 батальйону управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_10 , керуючись чинним законодавством України, а саме: Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння ОСОБА_7 , повідомив про незаконні дії останнього на лінію диспетчерського центру «102».

Не погодившись з вказаним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор подали апеляційні скарги.

Так обвинувачений зазначає про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, не належне дослідження доказів, які у своїй сукупності, на переконання апелянта, не доводять його винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Насамперед обвинувачений вказує, що будь-яких протиправних дій щодо пропозиції надати службовій особі за не вчинення службовими особами в інтересах третьої особи дій з використанням наданого їм службового становище не вчиняв. Стверджує, що він спілкувався з працівниками поліції лише щодо розпиття кави, інших розмов, зокрема, про передачу ним 100 гривень не вів. Вказане підтверджується відеозаписом з бодікамер працівників поліції, на яких не зафіксовано розмову про суму коштів, яку він ніби то намагався передати працівнику патрульної поліції.

Крім того, обвинувачений стверджує, що працівник патрульної поліції, з яким він спілкувався після зупинки транспортного засобу, був не ОСОБА_10 , а зовсім інша особа, відомості про яку відсутні в матеріалах даного кримінального провадження.

Також вказує на відсутність у його діях будь якого мотиву на вчинення протиправних дій, оскільки на момент розмови з працівниками поліції, останніми вже були складенні матеріали про вчинення водієм ОСОБА_12 адміністративних правопорушень, тобто підстав для передачі ним працівникам поліції грошових коштів не було.

Обвинувачений звертає увагу суду і на розбіжності в показах свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 щодо місця залишення ним грошових коштів в автомобілі працівників поліції як неправомірну вигоду.

У зв`язку з вказаним, обвинувачений просить оскаржуваний вирок скасувати, постановити новий, який його виправдати.

Прокурором апеляційна скарга та доповнення до неї подані у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, внаслідок м`якості.

На переконання прокурора, судом першої інстанції обвинуваченому призначено покарання, яке не є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Так суд не в повній мірі врахував обставини справи, зокрема, обвинувачений умисно вчинив корупційне кримінальне правопорушення, своїми діями наніс непоправну шкоду авторитету правоохоронним органам, вину у інкримінованому злочині не визнав та не розкаявся. Також прокурор звертає увагу про відсутність обставин, які пом`якшують покарання, так і обставин, що його обтяжують.

У доповненнях прокурор вказує, що суд першої інстанції всупереч положенням ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку щодо ОСОБА_7 виклав лише формулювання обвинувачення згідно обвинувального акта органів досудового розслідування, але не зазначив формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, що свідчить про істотне порушення судом процесуального закону.

На підставі викладеного, прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати, постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 12750 грн.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, думку прокурора, який апеляцію сторони обвинувачення зі змінами і доповненнями підтримав, апеляційну скаргу обвинуваченого заперечив, міркування обвинуваченого та його захисника, які, кожен зокрема, подану обвинуваченим апеляційну скаргу підтримали, щодо задоволення апеляції прокурора заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст.94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити як ті докази, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

На думку апеляційного суду, судом першої інстанції при прийнятті рішення вказаних вимог закону дотримано.

Судом правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження та зроблено обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторін в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, доводи сторін під час судового розгляду отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 у суді першої інстанції вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав. Підтвердив обставини зупинення працівниками поліції транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 . Пояснив, що після зупинки транспортного засобу до водія ОСОБА_12 підійшов працівник поліції, а він в той же час вийшовши з автомобіля, із власної ініціативи, пішов до службового автомобіля працівників поліції задля пред`явлення документів на вказаний вище автомобіль, оскільки він являється власником даного транспортного засобу. У вказане службове авто працівників поліції він не сідав, жодних коштів їм не надавав та нічого їм не пропонував.

Однак, ці показання апеляційний суд вважає такими, що суперечать дослідженим матеріалам кримінального провадження, а обрану обвинуваченим і його адвокатами стратегію захисту - неспроможною. Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України повністю доводиться зібраними, дослідженими та правильно оціненими доказами.

Свідок ОСОБА_10 , який є поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, суду першої інстанції пояснив, що близько, 10 год. 03 хв. поліцейським ОСОБА_11 було зупинено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12 за порушення правил дорожнього руху. В подальшому пасажир вказаного вище автомобіля - ОСОБА_7 підійшов до службового автомобіля працівників поліції, в якому він знаходився та відкривши задні двері авто поклав на місце для стаканчиків (підстаканик) грошові кошти у розмірі 100 грн., зазначивши, що це на каву, бо вони поспішають. Після чого останньому було неодноразово повідомлено, що це кримінальне правопорушення та запропоновано забрати зазначені кошти, на що останній відповів, що 100 грн. не є кримінальним правопорушенням і це кошти на каву. Після повідомлення про вчинення зазначеного на лінію «102», ОСОБА_7 відкривши задні двері службового автомобіля забрав дані кошти. Через певний проміжок часу, на місце події приїхала СОГ та черговий працівник відділу моніторингу ДПП НП України у Волинській області ОСОБА_13 .

Вказані пояснення свідка ОСОБА_10 узгоджуються з дослідженим місцевим судом відеозаписом з огляду місця події від 12.12.2019, на якому зафіксовані пояснення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повідомили, що громадянин ОСОБА_7 надав їм неправомірну вигоду у розмірі 100 грн., які в подальшому забрав та поклав у карман. В подальшому у присутності понятих ОСОБА_7 було запропоновано видати грошові кошти, які він надавав працівникам поліції, на що останній повідомив, що ніяких коштів він не надавав. Також відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 20.02.2020 року за участю свідка ОСОБА_10 , останній відтворив події, що мали місце 12.12.2019 року орієнтовно о 10 год. щодо надання ОСОБА_7 неправомірної вигоди.

Окрім цього, винуватість ОСОБА_7 стверджується і відеозаписом з бодікамер патрульних від 12.12.2019 року. Так з відеофайлу під назвою , протяжністю 0:50 хв, який датований 12.12.2019, час 10:05 год вбачається, як працівник поліції ОСОБА_10 виходить із службового автомобіля та говорить: «Заберіть гроші. Гроші Вам сказали заберіть». На відеозаписі обвинувачений ОСОБА_7 , відкриваючи задні двері пасажира з правої сторони говорить: «На каву, я думав по людськи» та відкривши дверку авто забирає грошові кошти, поклавши їх у кишеню. Пізніше в ході розмови останнього з працівниками поліції звучать репліки: «За 100 грн. кримінал даже в законі не передбачено» , «по нормальному, положив на каву, не хочете - не треба». Також з відеофайлу під назвою «", протяжністю 0:50 хв, який датований 12.12.2019, час 10:22 год, вбачається, що працівник поліції повідомляє присутніх на вказаному відео про те, що на водія транспортного засобу буде складено адміністративні матеріали за порушення правил дорожнього руху.

Таким чином вказані докази спростовують твердження обвинуваченого щодо відсутності в нього умислу на надання неправомірної вигоди працівнику поліції за не складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_12 , адже пропозиція неправомірної вигоди від ОСОБА_7 працівнику патрульної поліції надійшла до повідомлення останніми про складання адміністративних матеріалів за порушення правил дорожнього руху.

Твердження обвинувачення, що на місці події був інший працівник поліції, а не ОСОБА_10 є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи. Так відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 579 о/с від 01.08.2019 року ОСОБА_10 було призначено на посаду поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону, та закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером 0168144. На відеозаписі з огляду місця події від 12.12.2019 зафіксований працівник поліції, який представився молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_10 , перебував у форменому одязі, на якому наявний індивідуальний номер НОМЕР_3 . Таким чином, враховуючи вказане, в апеляційного суду немає сумнівів про спілкування ОСОБА_7 саме з працівником патрульної поліції ОСОБА_10 та висловлення останньому пропозицію надання неправомірної вигоди.

Зі змісту розмов між працівниками патрульної поліції та обвинуваченим ОСОБА_7 , які зафіксовані на бодікамеру працівника поліції, висловлення останнього, які він допускав, зокрема, «хотіли нормально, по людськи», «за 100 грн. кримінал даже в законі не передбачено», «по нормальному, положив на каву, не хочете - не треба», можна дійти висновку, що мова йшлась про надання ОСОБА_7 працівнику поліції грошових коштів саме для вирішення питання щодо не складання на водія ОСОБА_12 адміністративних матеріалів за порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 3 примітки до ст. 354 КК України під пропозицією у статтях 354, 368, 368-3-370 слід розуміти висловлення працівнику підприємства, установи чи організації, особі, яка надає публічні послуги, або службовій особі наміру про надання неправомірної вигоди

За суттю об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.369 КК України, вичерпується лише фактом пропозиції, обіцянки надати неправомірну вигоду або надання такої вигоди. Тому для кваліфікації дій ОСОБА_7 саме як пропозиція надання службовій особі неправомірну вигоду не є обов`язково вилучення працівниками правоохоронних органів предмета вказаного злочину, зокрема 100 гривень як про це вказує обвинувачений у своїй апеляції.

Враховуючи зазначене вище, посилання обвинуваченого щодо різниці у показах свідків ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 щодо місця залишення ним грошових коштів як неправомірної вигоди та зазначення його як водія свідком ОСОБА_14 не впливають на правильність зроблених судом першої інстанції висновків про винуватість ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині, оскільки з досліджених місцевим судом доказів встановлено перебування останнього в статусі пасажира зупиненого транспортного засобу та висловлення ним пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі, а саме працівнику патрульної поліції ОСОБА_10 у службовому автомобілі.

На підставі викладеного, на думку судової колегії, судом першої інстанції взято до уваги та надано належну оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах кримінального провадження, здобутим у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та які є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, поза розумним сумнівом, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не містять переконливих доводів, які б вказували на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, суд першої інстанції вмотивовано та обґрунтовано спростував всі посилання сторони захисту про наявність в діях правоохоронних органів провокації, що стверджується змістом оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Так обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про витребування з Управління патрульної поліції у Волинській області, департаменту патрульної поліції інформацію про те який саме наряд здійснював чергування на місці зупинки автомобіля, яким керував ОСОБА_12 і знаходився на чергуванні сполучення Устилуг-Луцьк 12.12.2019. Вказане клопотання обвинувачений мотивує тим, що в автомобілі до якого він підішов 12.12.2019 перебував не працівник патрульної поліції ОСОБА_10 , а інший, зокрема ОСОБА_15 , у зв`язку з чим просить допитати вказану особу.

Проте згідно з наявною у матеріалах справи розтановки сил та засобів роти №2 управління патрульної поліції у Волинській області ДПП, поліцейський ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 виконував свої службові обов`язки, зокрема, щодо забезпечення контролю за дотриманням водіями правил дорожнього руху у квадраті автодорога Н-22 «Устилуг - Луцьк» з 07:00 12.12.2019 у складі екіпажу патрульної поліції «Цунамі305» на службовому автомобілі марки Skoda Rapid 6777.

Таким чином, при розгляді вказаного кримінального провадження судом першої інстанції досліджувалися вказаний доказ, з якого вбачається який саме наряд поліції здійснював чергування 12.12.2019, у зв`язку з наведеним заявлене клопотання обвинувачення до задоволення не підлягає, оскільки ним не було зазначено обґрунтованих доводів про порушення, допущені судом першої інстанції при встановленні фактичних обставин справи.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги прокурора щодо невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При обранні виду та розміру покарання, місцевим судом з достатньою повнотою враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу винного, а саме те, що обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, вину у вчиненому не визнав, його відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими,так і іншими особами.

На переконання суду апеляційної інстанції, враховуючи усі наведені вище обставини, зокрема і ті, на які посилається у поданій апеляційній скарзі прокурор, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, особу винного, а саме обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, та його поведінку після вчинення злочину, місцевим судом обґрунтовано застосовано до обвинуваченого саме такий вид покарання як штраф у розмірі наближеному до максимального, який передбачений санкцією інкримінованої йому статті, в редакції Закону № 1261-VIІ від 13.05.2014 року iз змінами, внесеними згідно із Законом № 770-VII від 10.11.2015 року.

На підставі наведеного, призначене ОСОБА_7 покарання повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, і не є невиправдано м`яким, як про це зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

На переконання апеляційного суду, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Доводи прокурора, наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при ухваленні вироку та призначенні покарання, а тому на переконання апеляційного суду підстави для її задоволення відсутні.

Посилання прокурора про не зазначення судом першої інстанції формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, судова колегія до уваги не бере, оскільки з вироку суду вбачається те, що винуватість ОСОБА_7 доведена саме за тих обставин, які викладені в обвинувальному акті.

З урахуванням наведеного, підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 , апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 24 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді