Справа № 694/2022/22
Провадження №1-кп/694/9/23
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
28.02.2023 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чичиркозівка Звенигородського району Черкаської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованийза адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 06.05.2010 року вироком Ватутінського міського суду Черкаської області за ст.121 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі,на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.04.2013 року замінено невідбуту частину покарання на обмеження волі на строк 3 роки 2 місяці 27 днів; 30.11.2017 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, 22.09.2020 ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку),
ОСОБА_4 в січні 2017 року, у невстановлений слідством день та час, перебуваючи по АДРЕСА_2 , з метою викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно проник на огороджену території будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , звідки таємно, шляхом відхилення дерев`яних дощок на віконній рамі будинку, проник в середину, звідки викрав 3 чавунні плити пічного опалення вартістю 240 гривень кожна на суму 720 гривень, казан металевий ємкістю 50 літрів вартістю 280 гривень, ножовку металеву вартістю 160 гривень, ручну дриль вартістю 80 гривень, ручне точило вартістю 130 гривень, металеві тиски вартістю 150 гривень, алюмінієвий електричний чайник вартістю 140 гривень, металеву сокиру вартістю 38 гривень, металевий оприскувач вартістю 125 гривень, чавунні дверцята пічного опалення вартістю 125 гривень, після чого із місця вчинення злочину з викраденим зник, чим наніс ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 1948 (одна тисяча дев`ятсот сорок вісім) гривень.
Він же, повторно в січні 2017 року, у невстановлений слідством день та час, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 , з метою викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження вхідних дверей будинку проник в середину, звідки таємно викрав чавунну плиту пічного опалення вартістю 300 гривень, одні чавунні дверцята від топки пічного опалення вартістю 125 гривень, каструлю алюмінієву ємкістю 2 літра, вартістю 110 гривень,
каструлю алюмінієву ємкістю 3 літра вартістю 135 гривень, кутник металевий довжиною 2 метри, вартістю 90 гривень, після чого покинувши будинок, шляхом пошкодження вхідних дверей літньої кухні проник в середину, звідки таємно викрав чавунну плиту пічного опалення вартістю 300 гривень, котел алюмінієвий ємкістю 50 літрів вартістю 270 гривень, один чавунний колісник вартістю 65 гривень, що на праві власності належать ОСОБА_6 , після чого із місця вчинення злочину з викраденим зник, чим наніс ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 1395 (одна тисяча триста дев`яносто п`ять ) гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що він за вказаних в обвинувальному акті обставинах в січні 2017 року, по АДРЕСА_2 , таємно проник на огороджену території будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно, відхиливши дошку на віконній рамі будинку, проник в середину, звідки викрав 3 чавунні плити пічного опалення, казан металевий, ножовку металеву, ручну дриль, ручне точило, металеві тиски, алюмінієвий електричний чайник, металеву сокиру, металевий оприскувач, чавунні дверцята пічного опалення, після чого втік. Також, в січні 2017 року, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом пошкодження вхідних дверей будинку проник в середину, звідки викрав чавунну плиту пічного опалення, чавунні дверцята від топки пічного опалення, дві алюмінієві каструлі, кутник металевий, після чого проник в літню кухню, звідки таємно викрав чавунну плиту пічного опалення, котел алюмінієвий чавунний колісник після чого втік.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, вказали, що претензій матеріального і морального характеру не мають до обвинуваченого, міру покарання просять визначити на розсуд суду.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення, є логічними та послідовними, учасниками процесу не оспорюються, що не викликає у суду підозри з приводу їх неправдивості.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показаннями, даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує:
-за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло -по епізоду таємного викрадення майна ОСОБА_5 ;
-за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення - по епізоду таємного викрадення майна ОСОБА_6 .
Обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 67 КК України,вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд,
відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинення кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину (ч. 3 ст. 185 КК України); наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин вчинення злочину, визнання вини обвинуваченим, особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливий злочин, висновків не зробив і вчинив новий злочин в період не знятої і непогашеної судимості, не працює, не одружений, характеризується за місцем проживання позитивно, вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкцій статей - у виді позбавлення волі.
Крім того, при призначенні покарання суд також враховує конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, особу обвинуваченого, визнання вини та відношення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, думку сторони обвинувачення та обвинуваченого, думку потерпілих висловлену у поданих заявах.
Окрім того, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вимог ст. 69 КК України, оскільки ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, поведінка обвинуваченого свідчить про його схильність до вчинення умисних кримінальних правопорушень протии власності та про небажання останнього ставати на шлях виправлення.
Також, судом встановлено, що вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.11.2017 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, 22.09.2020 ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено для реального відбування покарання.
Згідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС від 01 червня 2020 року у справі №766/39/17 пр. № 51-8867кмо18 при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:
а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);
б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).
Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, до постановлення вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.11.2017, тому остаточне покарання слід призначити відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком і вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.11.2017.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність
з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.11.2017, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення тволі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного початку відбуття покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.11.2017.
Речові докази металеву плиту, дверцята пічки пічного опалення, металевий казан та сокиру, металева плиту пічного опалення, дверцята пічки пічного опалення, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили вважати повернутими законному власнику.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з дня вручення копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1