22.02.2023 Справа № 756/517/23
Справа №756/517/23
Провадження №1-кс/756/226/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

в с т а н о в и в:

17.01.2023 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшла вищевказана скарга адвоката ОСОБА_3 , в ітересах ОСОБА_4 .

Зі змісту скарги вбачається, що слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , 02.12.2020 року в межах кримінального провадження за № 0003227 від 21.05.2020 року, проведено обшук у приміщенні, яким користується приватний нотаріус

ОСОБА_4 та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено ряд документів.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від

30.11.2020 року було надано дозвіл на проведення обшуку у вказаному вище приміщенні, з метою виявлення та фіксації відомостей про обстаивни вчинення кримінального правопорушення, відшукання речей, які зберегли на собі сліди вчинення злочину, знаряддя вчинення злочину.

У своїй скарзі представник заяниці посилається на те, що слідчим було вилучено речі та документи, на відшукання яких не надано дозволу в ухвалі слідчого судді від 30.11.2020 року, а отже в силу ч. 7 ст. 236 КПУ України речі та документи, вилучені слідчим під час обшуку 02.12.2020 року, є тимчасово вилученим майном.

У зв`язку з вищевикладеним адвокат ОСОБА_3 вважає, що бездіяльність слідчого у вигляді неповернення їй майна є неправомірною.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 , уповноважений прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва та уповноважений слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП у

м. Києві по кримінальному провадженню - не з`явилися, про час та місце проведення якого, повідомлялись належним чином.

Прокурор Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 подав заяву про розгляд скарги без його участі та просив відмовити у її задоволенні.

Пресдтавник заявниці та уповноважений слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві про причини неявки суд не повідомили, тому беручи до уваги, що неявка представника скаржника та слідчого в судове засідання у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність останніх, за наявними в ній матеріалами.

Вивчивши скаргу та матеріали додані в її обґрунтування, слідчий суддя встановив наступне.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження.

Так, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З матеріалів доданих до скарги вбачається, що 02.12.2020 року слідчим СВ Оболонського УП у м. Києві проведено обшук у приміщенні, за адресою: АДРЕСА_1 , яким користується приватний нотаріус ОСОБА_4 та вилучене майно, яке, як зазначає преставник скаржника не повернуте.

Згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Із приписів ч. 7 ст. 236 КПК України убачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Так, ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 30.11.2020 року було надано дозвіл на проведення обшуку, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання речей, які зберегли на собі сліди вчинення злочину, знаряддя вчинення злочину, а саме: документи на підставі яких було зареєстровано право власності першому власнику по АДРЕСА_2 ; право власності першому власнику по АДРЕСА_3 ; право власності першому власнику по АДРЕСА_4 та чорнові записи, блокноти, щоденники, особисті записники, комп`ютерна техніка, мобільні термінали, ноутбуки, накопичувачі флеш пам`яті, жорсткі диски, переносні носії інформації, в яких можуть міститися відомості в електронному, друкованому та рукописному вигляді про готування до злочину, співучасників злочину, зв`язок між ними, відомості про предмет злочину, та про суми прибутку, отриманого внаслідок вчинення злочину.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що як убачається із протоколу проведення обшуку від 02.12.2020 року слідчим вилучено майно щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі від 30.11.2020 року про дозвіл на проведення обшуку, а тому, слідчий суддя приходить до висновку, що перелічене у протоколі обшуку майно не має статусу тимчасово вилученого.

Аналізуючи наведене слід зазначити, що майно, на яке прямо надано дозвіл на вилучення дійсно не є тимчасово вилученим, що вбачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України. Між тим, дозвіл на вилучення майна (речей та документів) не є тотожним арешту, бо єдиним інститутом тимчасового обмеження в праві титульного володіння майном є арешт, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України є тимчасовим заходом, спрямованим на обмеження права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, і може бути застосованим лише за рішенням суду (слідчим суддею), відповідно до передбаченої законом процедури (визначеної статтями 170-174 КПК України).

При цьому слід урахувати, що надаючи дозвіл на вилучення під час обшуку майно, судом вирішується питання - чи мають значення для досудового розслідування відшукувані речі і документи. А при наданні дозволу на вилучення судом звісно перевіряється можливість певного майна бути речовим доказом, як і зазначаються його певні родові ознаки. Однак незважаючи на це, саме судом має бути перевірено подальша доцільність та вид обмеження на мирне володіння майном. Така доцільність може мати місце звісно лише в порядку арешту, бо це не лише визначено законом, а й відповідає загальним засадам кримінального процесу.

Слід також зазначити, що доказами в кримінальному провадженні, відповідно до ч.1 ст. 84 КПК України є фактичні дані, що мають значення для кримінального провадження, які можуть бути представлені одним з видів доказів, зокрема речовими доказами. Це також кореспондується і з положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

А отже, ураховуючи ненадання матеріалів досудового розслідування в спростування вказаної позиції, на думку суду, указаним в клопотанні та вилученим під час проведення обшуку на підставі рішення суду майно, у розумінні цього кримінального провадження - надано статус речових доказів. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України такі речові докази мають зберігатися органом досудового розслідування.

Ураховуючи, що майно, яке було вилучено протоколом обшуку від 02.12.2020, не має статусу тимчасово вилученого, слідчий суддя позбавлений можливості зобов`язати слідчого повернути тимчасово вилучене майно, яке є предметом розгляду поданої скарги, оскільки відсутні підстави для такого повернення, які чітко визначені у ч. 1 ст. 169 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 117,303, 304,307 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя