Справа № 320/86/18
Провадження № 1-і/333/44/22
УХВАЛА
Іменем України
01 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжі, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою в об`єднаному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.09.2017 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись поблизу приміщення кафе «Чебуречна», що розташоване по вул. Г.України в м. Мелітополь, Запорізької області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно та за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 знаходиться без свідомості та за своїм майном не спостерігає, таємно, спільно з ОСОБА_8 , викрав майно ОСОБА_7 , а саме, ланцюжок, виготовлений із золота 585 проби, вагою 30,98 гр., плетіння «Бісмарк», вартістю 1000 грн. за 1 гр., загальною вартістю 30980 грн.; ладанка із зображенням «Святого Миколая», виготовлена із золта 585 проби, вагою 9,02 гр., вартістю 1000 грн. за 1 гр., загальною вартістю 9020 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну вартістю 40000 грн.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України , а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторна.

Крім того, 31.07.2018 року, о 18 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, через металеву хвіртку, проник на територію вищевказаного домоволодіння, де в період часу з 18 годин до 19 годин, того ж дня, з використанням фізичної сили демонтував на складові майно потерпілої ОСОБА_9 - металеву арку, яка складалася з 36 металевих труб, загальною вагою 120 кілограм. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , з метою подальшого таємного викрадення склав вищевказане майно у дворі будинку АДРЕСА_1 . Відразу після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, з метою подальшого викрадення вказаних металевих труб, для їх переносу з місця вчинення злочину покликав для допомоги ОСОБА_10 , який не усвідомлював злочинних дій ОСОБА_5 , і вони вдвох винесли з двору будинку АДРЕСА_1 , частину викрадених металевих труб і в цей час були зупинені співробітниками ГШР Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, внаслідок чого ОСОБА_5 , вимушений був втекти з місця події, залишивши викрадене та підготовлене для подальшого викрадення майно, тобто не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення крадіжки 120 кілограмів металевих труб, вартістю 744 гривень, що належать ОСОБА_9 до кінця, з причин, які не залежали від його волі. Таким чином, ОСОБА_5 міг спричинити потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 744 гривень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, 21.02.2019 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, біля приміщення торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з корисливих мотивів, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, разом із ОСОБА_11 , застосовуючи погрозу насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зажата нападу, та з метою реалізації спільного злочинного умислу, вчинили розбійний напад на ОСОБА_12 , під час якого ОСОБА_11 притиснув потерпілого ОСОБА_12 до дерева, що знаходиться з бокової сторони приміщення торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_2 , та утримуючи біля шиї потерпілого ОСОБА_12 ніж, який в момент нападу потерпілий сприйняв як небезпечний для його життя предмет та супроводжуючі свої дії погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, подолав його супротив.

В цей же час ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, скориставшись тим, що ОСОБА_11 під загрозою застосування ножа утримує потерпілого ОСОБА_12 , заволодів майном потерпілого, що знаходилось у кишені його верхнього одягу, а саме грошовими коштами у розмірі 1420 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 1420 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, що кваліфікується як кримінальне правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.

23.02.2019 року ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 10.03.2022 року №4/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2022 року продовжено строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до 05.11.2022 року (включно).

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.09.2022 року №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Наразі термін запобіжного заходу спливає, а тому сторона обвинувачення вважає за необхідне звернутися до суду з таким клопотанням посилаючись на наступне.

Підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 є наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, які наразі не змінились, зокрема останній спроможний переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч. 1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 7 років; незаконно впливати на достовірність показань свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки на даний час свідків по кримінальному провадженню у судовому засіданні не допитано, тому у сторони обвинувачення є підстави вважати, що перебуваючи на іншому запобіжному заході ОСОБА_5 може вчиняти тиск на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки переховування від органів досудового розслідування та суду, а також впливання на свідків є також підставою вважати, що ОСОБА_5 буде перешкоджати судовий розгляд справи; вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначивши, що на теперішній час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений проти вказаного клопотання заперечував, просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Захисник обвинуваченого проти даного клопотання у судовому засіданні заперечував, вважає, що клопотання є необґрунтованим, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та недоведені.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов наступного.

За положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.

Згідно з матеріалами, доданими до клопотання, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

При цьому, суд вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватися від суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Крім того, суд вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в крадіжці та розбої.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК України показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо у судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки судовий розгляд, зі слів прокурора, ще не завершено, свідки підтверджують факт вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, то залишається існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, який, на переконання суду, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є суттєвим.

Те, що ОСОБА_5 неодноразово судимий, свідчить про можливість останнього, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги наявність ризиків, а також відсутність будь - яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його тримання під вартою на цей час, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, з урахуванням положень ст. 315 КПК України.

Необхідність арешту обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, відносно ОСОБА_5 не буде суперечити нормі ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою в об`єднаному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30 грудня 2022 року (включно).
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслати обвинуваченому, захиснику, начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 03 листопада 2022 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1