Справа № 194/1310/22
Номер провадження 1-кс/194/326/22
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

02 листопада 2022 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП№1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, маючого базову середню освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та додані до клопотання матеріали, -
В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ ВП№1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Своє клопотання мотивує тим, що 01.11.2022 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого тимчасового мешкання, а саме у кухонній кімнаті кв. АДРЕСА_3 , де разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вживали алкогольні напої. В ході вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виникла словесна сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_9 , маючи прямий умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та в повній мірі усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечні наслідки своїх дій у виді настання тяжких тілесних ушкоджень, яких він в силу свого віку та значного життєвого досвіду не міг не передбачати та повинен був передбачити, взяв ніж (звідки не встановлено) та тримаючи його в правій руці умисно наніс вказаним ножем ОСОБА_7 один удар в область грудної клітини між 3 та 4 ребром зліва, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді тампонади серцевої сорочки крові, травми серця, проникаючого колото різаного поранення грудної клітини зліва.

01.11.2022 року о 17:20 годині ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України затримано.

02.11.2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, просить застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого щодо обрання у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні. Просив обрати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.
Підозрюваний ОСОБА_6 вину у скоєному визнав, щодо клопотання прокурора заперечував, просив обрати цілодобовий домашній арешт.
Захисник зазначив, що підозра не обґрунтована, судимості погашені. Підозрюваний має соціальні зв`язки та не тікав з місця події, тому щодо клопотання прокурора заперечував, просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вислухавши підозрюваного, прокурора, захисника, дослідивши доводи клопотання та надані письмові докази, приходжу до наступного висновку.
Матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2022 року за №0000357 за ч. 2 ст. 121 КК України.
01.11.2022 року о 17-20 год. підозрюваного ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
02.11.2022 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом обшуку від 01.11.2022 року; протоколом огляду предмету від 01.11.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.11.2022 року; постановами про визнання речових доказів від 01.11.2022 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 02.11.2022 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.11.2022 року; протоколами проведення слідчих експериментів від 02.11.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02.11.2022 року.
Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Крім того, слідчий суддя приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім того, суд не ігнорує аргументи, які наводяться захисником, що обвинувачений раніше не судимий в силу ст.. 89 КК України, має соціальні зв`язки, проте в даному конкретному випадку, суд оцінюючи вищевказані обставини, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, у зв`язку з чим, клопотання підозрюваного та захисника щодо зміни підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає.
Таким чином, враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178, 183 КПК України та те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який у відповідності зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, який вчинено з застосуванням насильства у стані алкогольного сп`яніння, за який передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, та те, що підозрюваний, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, захворювань, які б перешкоджали йому перебувати в місцях попереднього ув`язнення не має, не працює, не має джерела доходів, тому на утриманні нікого не має, таким чином менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. При цьому, слідчий суддя враховує, що підозрюваний на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання охарактеризований посередньо.
Отже є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя, також вважає, що з урахуванням п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, та того, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, не визначати розмір застави.
Таким чином, з урахуванням наведеного, враховуючи КПК України, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти наявним ризикам, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому вважає за доцільне обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 32, 131, 132, 176, ч. 1 ст. 177, 178, 183- 184, 193-194, 196-197, 369, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.
Клопотання слідчого СВ ВП№1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 ,погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23-59 годин 29 грудня 2022 року.
Ухвала слідчого судді діє до 23-59 годині 29 грудня 2022 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Для утримання під вартою підозрюваний ОСОБА_6 підлягає направленню до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» м. Дніпро у Дніпропетровській області.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1