Справа № 738/1086/22
№ провадження 1-в/738/114/2022
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2022 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi клопотання засудженого ОСОБА_2 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
учасників судового розгляду:
прокурора - ОСОБА_4

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.
До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому останній, посилаючись на частину 5 статті 72 КК України, просить зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10 лютого 2017 року по 03 квітня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Виклад позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в поданому до суду клопотанні просив розглянути справу без його участі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що засуджений відбуває покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року, згідно з яким запобіжний захід стосовно нього у даному кримінальному провадженні не обирався. ОСОБА_5 у період з 10 лютого 2017 року по 03 квітня 2017 року перебував під вартою в рамках іншого кримінального провадження, вирок по якому виконувався самостійно.
Встановлені судом обставини.
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2017 року, який набрав законної сили 25 жовтня 2017 року, ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст.286 КК України (кримінальне провадження №0000135) до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_2 , як підозрюваного, у кримінальному провадженні №0000135, внесеного до ЄРДР 02 березня 2015 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року під час розгляду кримінального провадження № №0000135 ОСОБА_2 скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під варто, обраний ухвалою слідчого судді від 10 лютого 2017 року, останнього звільнено з-під варти в залі суду.
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2018 року ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вказаним вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2017 року ОСОБА_2 остаточно визначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2018 року в частині призначеного покарання скасовано, ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі. Вказаним вироком суду апеляційної інстанції визначено, що вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2017 року, яким ОСОБА_2 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України виконувати самостійно. В решті вирок залишено без змін. Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року набрав законної сили 31 жовтня 2018 року.
З рапорту про затримання особи, вбачається, що ОСОБА_2 затримано 23 грудня 2021 року на виконання вироку Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року.
Отже, ОСОБА_2 з 10 лютого 2017 року по 03 квітня 2017 року перебував під вартою у рамках кримінального провадження за ч.2 ст.286 КК України, у вчиненні якого він був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2017 року.
Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.
Відповідно до ч.1 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
Положення, передбачені ч.5 ст.72 КК України, регулюються саме цим кодексом, у зв`язку з чим охоплюється поняттям «закон про кримінальну відповідальність».
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
У абзаці 4 частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зазначено, що у строк попереднього ув`язнення включається строк : а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження.
Таким чином, строк попереднього ув`язнення, виходячи із аналізу положень частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та Закону України «Про попереднє ув`язнення», складає період з визначеної у вироку дати затримання особи до набрання вироком законної сили.
Тобто попереднє ув`язнення визначається не умовами тримання в слідчому ізоляторі, а стадіями кримінального провадження, обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою і до набрання вироком законної сили.
ОСОБА_2 був затриманий та перебував під вартою з 10 лютого 2017 року по 03 квітня 2017 року в рамках іншого кримінального провадження за ч.2 ст.286 КК України.
Враховуючи викладене, а також те, що засуджений ОСОБА_2 був затриманий та тримався під вартою з 10 лютого 2017 року по 03 квітня 2017 року в рамках іншого кримінального провадження, по якому вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2017 року виконувався самостійно та який на даний час вже виконаний, оскільки засудженого 18 листопада 2020 року знято з обліку органу пробації у зв`язку з закінченням іспитового строку, на даний час він відбуває покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року за ч.1 ст.263 КК України, згідно з яким у рамках даного кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно нього не обирався, останній був затриманий після набрання вироком законної сили, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого.

Керуючись статтями 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту її отримання.
Повний текст ухвали виготовлений 07 грудня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1