Справа № 496/1684/23
Провадження № 1-кп/496/438/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Муравлівка, Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який має неповну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 18.01.2021 року Ширяївським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі на 1 рік та звільнений на підстав ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік; 16.02.2023 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та за ч. 4 ст. 70 КК України частково зараховано, невідбуте покарання за попереднім вирок і остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці із застосування ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

12.12.2022 року близько 22 години 00 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні кухні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в ході конфлікту, раптово виниклого під час розлиття спиртних напоїв з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи мету спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , завдав останньому численну кількість ударів кулаками обох рук в область голови, спричинивши наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі забою-стиснення головного мозку, субдуральна гематома, множинна синці з ділянці обличчя. Ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забою-стиснення головного мозку, субдуральної гематоми, синців обличчя складають гдиний нерозривний морфологічний комплекс. ушкоджень та оцінюються разом згідно п. 2.1.3 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування. У вчиненому щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Під час судового засідання попросив вибачення у потерпілого та пояснив, що бажає відшкодовувати потерпілому завдану матеріальну шкоду.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий у судовому засіданні, пояснив, що чітко не пам`ятає обставини події, але ймовірно що вони відбувалися так як викладеного в обвинувальному акті. Прийняв вибачення обвинуваченого та пояснив, що моральних претензій до нього не має, а тільки бажає щоб останній сплатив його понесені витрати на ліки.

Дії обвинувачуваного ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття.

Обставини відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив злочинів.

Обираючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який повністю визнав себе винним у вчиненому, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, має не погашену судимість, обставини які пом`якшують покарання: щире каяття, обставин, які обтяжують покарання - рецидив злочину та призначає покарання у межах, встановлених санкцією ч.1 ст.121 КК України, у виді позбавлення волі.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно положень ч. 4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті.

Відповідно до абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі, коли особа, яку за попереднім вироком було звільнено від відбування покарання з випробуванням, до постановлення вироку в першій справі вчинила інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Щодо застосування остаточного покарання ОСОБА_7 з урахуванням вироку Біляївського районного суду Одеської області від 16.02.2023 року, то суд враховує правові позиції та висновки щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК, викладені в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 15.02.2021 року (справа № 760/26543/17). Якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно. У разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками. Вказане тлумачення закону про кримінальну відповідальність становить усталену практику, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній та новий - виконуються самостійно. Зазначене також кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08.02.2022 року в справі № 673/370/19.

Враховуючи те, що вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 18.01.2021 року залишився незмінним і ухвалене у ньому рішення про звільнення від покарання ОСОБА_7 з іспитовим строком зберігає свою законну силу, а за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 16.02.2023 року було прийняте рішення про призначення останньому покарання з урахуванням норм ч. 4 ст. 70 КК України, за яким його звільнено від відбування покарання з випробуванням, то положення щодо складання або поглинання покарань у даному випадку не застосовуються.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Біляївського районного суду Одеської області від 16.02.2023 року яким ОСОБА_7 засуджений до 3 років позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України у строк покарання за сукупністю злочинів, зараховано частково не відбуте покарання за вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 18.01.2021 року та остаточно призначити покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі. Згідно зі ст. ст. 75, 104 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. Відповідно до ч. 1, п. 2, 4 ч. 3, ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою - «Зміна прокримінального мислення». Вказаний вирок підлягає самостійному виконанню.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Питання про речові докази вирішується судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Враховуючи, що арештоване майно не підлягає конфіскації за вироком, суд вважає за можливе накладений арешт скасувати. Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту накладеного ухвалами суду - підлягають скасуванню.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Речові докази підлягають поверненню власникам за належністю та знищенню.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 100,124,174,371-373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України вирок Біляївського районного суду Одеської області від 16.02.2023 року - виконувати самостійно.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 13.12.2022 року.

Арешти накладені ухвалами слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 16.12.2022 року у справі №496/6111/22 - скасувати.

Речові докази: чоловічу куртку, джинсову рубашку, спортивну кофту синього кольору - повернути ОСОБА_5 ; кросівки, джинсові брюки та куртку чорного кольору - повернути ОСОБА_7 ; 1 змив РБК, 1 слід РБК, 1 наволочку зі слідами РБК, 2 паперові конверти із змивами рук ОСОБА_7 , 1 паперовий конверт із зрізами нігтьових пластин ОСОБА_7 , 1 паперовий конверт з біологічним зразком крові ОСОБА_7 , 1 паперовий конверт з біологічним зразком крові ОСОБА_5 , 1 сейф пакет №5645417 з біологічним зразком крові ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судові витрати у загальній сумі 3933 гривень 27 копійок за проведення експертизи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1