Справа № 357/9384/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2022 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження за № 0002380, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, вдівця, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з неповною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не судимого:

1) 21.10.2015 Білоцерківським міськрайонним судом Київської область за ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

2) 18.08.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, 71 ч. 1 КК України до 2 років 60 днів позбавлення волі;

3) 23.09.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

4) 11.11.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України за №64/2022 від 24.02.2022, о 05 годині 30 хвилин на території України введено воєнний стан строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України за №133/2022 від 14.03.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ» - продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 строком на 30 діб.

Крім цього, відповідно до Указу Президента України за №259/2022 від 18.04.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ» - продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 строком на 30 діб.

Разом з цим, відповідно до Указу Президента України за №341/2022 від 17.05.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Водночас, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 №573/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 №2500-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Проте, 23.09.2022 близько 06 години ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.

3 метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , перебуваючи на четвертому поверсі під`їзду №1 вказаного будинку, поряд з вхідними дверями побачив велосипед жовто-синього кольору, марки BOXTER, модель ЕСО2, який він вирішив викрасти.

У подальшому, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом зламу велосипедного замка, яким велосипед був прикутий до труби системи опалення житлового будинку, викрав велосипед жовто-синього кольору, марки BOXTER, модель ЕСО2, вартістю 3500 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 3500 гривень.

Крім цього, 23.09.2022 близько 14 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.
З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованогона таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 проник до тамбурного приміщення, що розташоване на другому поверсі вказаного будинку, де поряд з вхідними дверима до квартири АДРЕСА_4 помітив велосипед марки «24topRIDER», чорного кольору та дитячий самокат чорного кольору із вставкою рожевого кольору, які він вирішив викрасти.
В подальшому, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, викрав дитячий самокат чорного кольору із вставкою рожевого кольору, вартістю 1100 гривень та велосипед марки «24topRIDER», модель 611, чорного кольору, із вставками біло-рожевих кольорів, вартістю 4500 гривень, які належить потерпілій ОСОБА_8 .
Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 5600 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та надав показання аналогічні фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті. З найменуванням та вартістю викраденого майна погоджується, останнє здав до ломбарду за що отримав гроші у якому розмірі не пам`ятає. Уподальшому викупив викрадене майно з ломбарду та повернув потерпілим. Крадіжку вчинив тому, що потрібні були гроші.

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Натомість, у судовому засіданні прокурор надала письмові заяви від потерпілих від 11.10.2022, якими останні просять проводити розгляд справи у їх відсутності, при визначенні обвинуваченому міри покарання покладаються на розсуд суду.

З урахуванням думки учасників судового провадження суд постановив проводити розгляд справи у відсутності належним чином повідомлених потерпілих, зважаючи що у їх відсутності можливо встановити усі обставини, що підлягають встановленню у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду не заперечували проти не дослідження доказів щодо тих обставин, що ніким не оспорюються, та судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати зазначені обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин суд визнає доказаними фактичні обставини справи щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінальних правопорушень, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за епізодом від 23.09.2022 о 06-00 год. за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану; за епізодом від 23.09.2022 о 14-50 год. за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення та в умовах воєнного стану.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статтей 65-67 КК Україна враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд при призначенні покарання визначає тяжкість кримінальних правопорушень, враховуючи їх характер, обставини вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак, поведінку особи до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності. Судом враховується, що ОСОБА_3 вчинив два епізоди крадіжки, від вчинення яких настали наслідки у виді завдання матеріальної шкоди потерпілим, один з яких шляхом проникнення в інше приміщення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини та відшкодування матеріальної шкоди потерпілим.

Факт добровільного відшкодування обвинуваченим збитків підтверджується долученими до матеріалів кримінального провадження заявами потерпілих про отримання викраденого майна на зберігання.

Обтяжуючих обставин відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалюється обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, вдівець, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване місце проживання, однак є особою без визначеного місця проживання, за місцем реєстрації не обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, згідно виданої ДОП сектору ДОП відділу превенції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, не вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, в період іспитового строку, встановленого вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2021. Окрім того, 09.10.2018 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003276 від 02.08.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальноих правопорушень в період іспитового строку, що на думку суду, свідчить про свідоме нехтування обвинуваченим правилами, встановленими в суспільстві в частині охорони права власності та про його стійку антисоціальну спрямованість та вперте небажання стати на шлях виправлення.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, його відношення до вчиненого, приходить до висновку що ОСОБА_3 представляє небезпеку для суспільства, його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто необхідним і достатнім для можливого виправлення ОСОБА_3 буде призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 11.11.2021 ОСОБА_3 був засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

У цьому кримінальному провадженні судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення 23.09.2022, тобто у період іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про існування у ОСОБА_3 на момент вчинення нових кримінальних правопорушень невідбутого покарання за попереднім вироком.

Частиною 3 ст. 78 КК України визначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_3 слід визначити за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2021.

Суд переконаний, що визначена ним вид і міра покарання, є необхідною і достатньою для можливого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності з урахуванням того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Призначення ОСОБА_3 менш суворого покарання не буде відповідати меті покарання, а призначення більш суворого покарання буде явно несправедливим через суворість, враховуючи його відношення до вчиненого та обставин, які пом`якшують покарання.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю для цього передумов, а застосування таких положень Закону буде явно несправедливим через м`якість покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, або за правилами передбаченими у частині першій цієї статті.

Так, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 23.09.2022, ОСОБА_3 затримано о 23.09.2022 о 19-18 год. Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2022 стосовно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжений ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 60 днів, тобто до 19.12.2022.

В судових дебатах прокурор просив залишити без змін обраний стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються, серед іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, та враховуючи наявність встановлених при обранні запобіжного заходу ризиків, раніше застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання, а саме з 23.09.2022 по час набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у справі не заявлений. Процесуальні витрати у справі відсутні.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.11.2021 та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну залишити без змін раніше обраний стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання а саме з 23.09.2022 по час набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

фіскальний чек № 16816 на викуп велосипеду за договором № , копію гарантійного талону на велосипед «24 Toptrider», відеозапис з камер відеоспостереження коридору загального користування, що знаходиться у 2 під`їзді на 2 поверсі будинку АДРЕСА_3 , DVD-R диск марки My Media ємністю 4.7 GB, який містить відеозаписи з написом ОСОБА_3 , ємністю 4.7 GB, який містить відеофайли з нагрудних відеокамер, що зафіксували події 23.09.2022 після набрання вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження, які перебувають у прокурора;

самокат чорного кольору із маркуванням «best scooter», який згідно розписки від 28.09.2022 переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутим його власнику

велосипед жовто-синього кольору, марки BOXTER, модель ЕСО2, який згідно розписки від 29.09.2022 переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили, вважати повернутим його власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя Тетяна КЛЕПА