Єдиний унікальний № 500/2050/15-к
Провадження № 1-кп/946/14/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

17 січня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001239, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Засілля Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, приватного підприємця, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники судового провадження: потерпілий ОСОБА_5 , цивільна позивачка ОСОБА_6 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.20.04.2014 близько 22:30 години, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , у ході сварки з ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 наніс один удар сокирою в область голови ОСОБА_5 , у результаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми у формі лінійного перелому склепіння черепа в області лобної кістки зліва, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

2.Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Частина статті КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

3.Кримінальний кодекс України

«Стаття 121. Умисне тяжке тілесне ушкодження

1. Умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя,

карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

4.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений судом з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

5.Обвинувачений ОСОБА_3 вину у висунутому обвинуваченні не визнав повністю, заперечивши свою причетність до заподіяння потерпілому ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень, та пояснив, що 20.04.2014 близько 20:00 години до нього прийшов ОСОБА_7 по молоко, коли останній йшов від нього, він вийшов разом з ним на вулицю та побачив сидячого на задньому сидінні таксі ОСОБА_5 , після того він одразу зайшов у двір, де мив відра та банки. Аж раптом він почув, що до двору наближаються ОСОБА_8 та Єлизавета, його сусіди, з якими у них спільний двір. Зайшовши у двір, ОСОБА_9 розповіла, що ОСОБА_5 стояв посеред вулиці та подряпав собі голову об дерево. Через 20 хвилин після того як він зайшов у будинок, до нього прийшов ОСОБА_10 , і сказав, що йде в магазин по хліб та запитав чи не потрібно йому купити цигарки, однак він відмовився, оскільки ОСОБА_5 ходив по вулиці п`яний. Він провів до себе у двір ОСОБА_10 , де вони випили по склянці вина. Коли останній йшов від нього, відкривши хвіртку, вони побачили біля неї ОСОБА_5 , який почав кричати та казати начебто він ( ОСОБА_3 ) може битися лише з жінками, він весь час метушився. При цьому він зазначив, що ніяку сокиру він у руках не тримав. Коли ОСОБА_10 пішов додому, він почав закривати хвіртку, а ОСОБА_5 у свою чергу, не дав цього зробити, почав виламувати хвіртку, на що він просив заспокоїтися останнього та казав, щоб той пішов проспався. ОСОБА_5 відійшов від хвіртки та впав, він одразу відчинив хвіртку та, наблизившись до ОСОБА_5 , побачив добре замиту рану. Далі, він облив ОСОБА_5 зі шлангу водою, останній підскочив та побіг до мікроавтобуса, що стояв на вулиці, жодних тілесних ушкоджень чи подряпин на ньому не було. Тоді він пішов до дружини ОСОБА_5 та просив, щоб вона забрала свого чоловіка й заспокоїла його. Коли ОСОБА_5 залишився з дружиною, він пішов у хату спати, однак вирішив ще раз вийти у двір та побачив біля будинку ОСОБА_5 машину швидкої допомоги. Наступного дня, зранку до нього підійшла ОСОБА_9 та розповіла, що десь о 22:00 годині вечора до ОСОБА_5 приїжджала швидка та йому перебинтували голову.

6.Незважаючи на не визнання вини у висунутому обвинуваченні, вина ОСОБА_3 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 у повному обсязі підтверджується доказами, що були досліджені під час судового розгляду.

7.Так, потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду пояснив, що 20.04.2014 він повернувся з дружиною та двома дітьми додому, напроти їх гаражу стояла машина сусіда, після чого, вони підійшли до нього та попросили відігнати машину, на що сусід повідомив, що начебто вона поламана, у зв`язку з чим він не може її відігнати, вони поговорили і на тому все закінчилося. Однак ОСОБА_3 вліз у розмову, можливо, на це він міг зреагувати трохи грубо, він щось відповів ОСОБА_3 та зайшов з родиною у будинок. Після того, він вийшов на подвір`я до прибиральні та почув начебто, що його хтось покликав, вийшов на вулицю, почув, що галас йде з боку двору ОСОБА_3 , тоді він пішов у той бік, аж раптом йому на зустріч вийшов ОСОБА_3 та вдарив його сокирою по голові, він впав, наче вдарившись головою о припарковану машину сусіда, а ОСОБА_3 хотів, у свою чергу, вдарити його сокирою ще раз вже лежачого, однак він увернувся та втратив свідомість на декілька хвилин. Прийшов у свідомість, почувши крик дружини, підвівся та пішов до себе додому. Він точно впевнений, що удар сокирою йому наносив саме ОСОБА_3 , оскільки місце, де вони зустрілися, було добре освітлено, а коли останній хотів вдарити його вдруге, то він перекотився у тінь, в результаті чого ОСОБА_3 втратив його з виду. Він зазначив, що після цього випадку дуже довго лікувався, через це довго не працював, витратив дуже багато коштів, тому саме в цьому і полягає моральна шкода, яку має відшкодувати ОСОБА_3 . Цивільний позов підтримує у повному обсязі.

8.Цивільна позивачка ОСОБА_6 , допитана як свідок, під час судового розгляду пояснила, що 20.04.2014 була ОСОБА_11 . Вона зі своїм чоловіком та двома дітьми їздила у гості до батьків, а коли вони ввечері повернулися додому, ОСОБА_3 сидів на вулиці, крім нього, на вулиці перебували сусіди. Сусід поставив свою машину так, що перегородив виїзд їх машині, її чоловік підійшов до нього та спокійно попросив перепаркувати автомобіль, щоб вони могли виїхати, аж раптом ОСОБА_3 вліз у розмову, після чого між ним та її чоловіком розпочалася запальна розмова, оскільки останній почав щось кричати. Про те, що її чоловік на вулиці вона не знала, оскільки по приїзду додому, вони разом зайшли у будинок, а коли він зник, вона подумала, що він вийшов у двір до вбиральні. Потім вона, почувши шум, вибігла з хати і побачила силует чоловіка та ОСОБА_3 , який чомусь метушився. Вона поглянула на силует чоловіка та побачила як він падає, поруч стояв автомобіль, вона почала кричати, аж раптом ОСОБА_3 вдарив чоловіка якимось предметом. Коли ОСОБА_3 підбіг до неї, вона чітко побачила, що в його руках перебувала сокира, він почав її дурити, а коли вона запитала у нього, що він робить, почула у відповідь зустрічне запитання типу «а де цей?», вона не зрозуміла про кого йде мова, однак ОСОБА_3 зазначив, що має на увазі того чоловіка, з яким вона виходила з таксі. Тоді вона зрозуміла, що він має на увазі її чоловіка. Коли вона почала кричати, на галас вибігла її донька, аж раптом чоловік, якого ОСОБА_3 вдарив сокирою, наблизився до неї, тоді вона й впізнала свого чоловіка. Після того, вона одразу викликала швидку та поліцію, однак поліція так і не приїхала, а швидка забрала її чоловіка до лікарні. Куди потім зникла сокира, їй невідомо. Того дня ОСОБА_3 здався їй не спокійним та агресивним. Крім того, вона зазначила, що знайома з ОСОБА_3 близько 14 15 років, вже тоді, коли вона пасла корів з батьками, ОСОБА_3 погрожував їм сокирою. Вона підтримала свій позов та просила його задовольнити, оскільки після цього випадку її чоловік довгий час був непрацездатний, вона постійно ходила до нього у лікарню, витратила дуже багато коштів на лікування та весь цей час діти були тільки на її утриманні.

9.Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 20.04.2014 була ОСОБА_11 , він із родиною приблизно о 04:00 годині виїжджав до церкви, у нього зламалася машина та перегородила виїзд сусідам, з приводу чого до нього підходив ОСОБА_5 та він пояснив останньому, що не може її відігнати, оскільки вона в несправному стані. Після того, вони трохи постояли, поговорили та розійшлися. Він розповів, що у нього з ОСОБА_3 один будинок на двох, у кожного є свій город, паркан та двір. Десь приблизно о 03:00 год. ночі до будинку ОСОБА_3 прийшов ОСОБА_5 з братом та дружиною, вони почали кричати, тоді він вийшов та пояснив, що у нього сплять маленькі діти, після чого вони пішли. Тоді ж він побачив, що у ОСОБА_5 перебинтована голова. Вже зранку, коли він прокинувся, то на своєму автомобілі побачив сліди крові, звідки вона там з`явилася йому невідомо, крім того, жодних ушкоджень на автомобілі не було. Кров також була біля паркану ОСОБА_3 , на землі на відстані 50 60 см від самого паркану, точно чия кров йому невідомо, однак з розмов він зрозумів, що кров належала ОСОБА_5 . Він зазначив, що нічого не чув після того як ОСОБА_5 пішов від нього, якби біля його двору щось відбувалося, він би обов`язково почув, оскільки він тоді сидів разом з сім`єю на подвір`ї. Він зазначив, що не бачив чи приїжджала того дня швидка, а також йому невідомо, які стосунки були у ОСОБА_5 з ОСОБА_3 .

10.Свідок ОСОБА_9 пояснила, що того дня, коли саме вона не пам`ятає, до них прийшов ОСОБА_5 , постукав у хвіртку, після чого її чоловік ОСОБА_12 вийшов до нього, вони стояли говорили, про що саме їй невідомо. Коли чоловік зайшов, то повідомив, що начебто ОСОБА_5 хотів відсвяткувати Пасху, однак її чоловік не п`є тривалий час. Коли вони сиділи у дворі, їли м`ясо, випивали, почули якийсь шум на вулиці, наче хтось говорив на підвищених тонах, однак вони не звернули на це уваги. Їй здалося, що біля паркану вона почула голос ОСОБА_3 та ще якогось невідомо чоловіка, можливо це був ОСОБА_5 , вона бачила його декілька разів, тому не пам`ятає точного його голос. Потім вночі до ОСОБА_3 приходив ОСОБА_5 зі своїм братом та дружиною, вони стояли та скандалили. ОСОБА_5 стукав ОСОБА_3 у хвіртку, розбудив її, вона злякалася, однак ОСОБА_3 так і не відчинив. Потім вона вийшла з чоловіком на двір та вони попросили ОСОБА_5 заспокоїтися, а ОСОБА_5 говорив, що він приїхав з лікарні та хоче розібратися з ОСОБА_3 . Вона побачила, що у ОСОБА_5 була перебинтована голова, а зранку на автомобілі чоловіка вона побачила кров. З приводу того, чи приїжджала швидка, їй нічого невідомо, з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вона взагалі не спілкується, оскільки з ними обома у неї якось був конфлікт, тому охарактеризувати їх вона може лише як конфліктних людей.

11.Підставою для внесення відомостей 21.04.2014 до ЄРДР за №0001239 (т. 2 а.п. 123, 135) та початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні стало повідомлення 20.04.2014 о 23:45 годині до чергової частини Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області від лікаря ОСОБА_13 про те, що надана медична допомога ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , встановлений діагноз: рублена рана голови, стан алкогольного сп`яніння (т. 1 а.п. 241).

12.Про те, що потерпілому ОСОБА_5 було завдане тілесне ушкодження в область голови 20.04.2014 близько 23:30 годині у АДРЕСА_1 та 38 також повідомив і сам потерпілий відповідною заявою (т. 2 а.п. 242).

13.З інформації структурного підрозділу «Ізмаїльська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги» комунальної установи «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 11.07.2016 вбачається, що бригада екстреної медичної допомоги у складі лікаря ОСОБА_13 20.04.2014 о 22:40 годині виїжджала за адресою: АДРЕСА_2 , та була надана медична допомога ОСОБА_14 , у якого виявлена рублена рана голови, алкогольне сп`яніння, а також він був госпіталізований в ізмаїльську центральну міську лікарню (т. 2 а.п. 136).

14.Дані вказаної інформації про виїзд екстреної (швидкої) медичної допомоги 20.04.2014 о 22:40 годині для надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_5 , у сукупності з показаннями потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 про те, що швидка допомога були викликана відразу ж після заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, дають підстави для висновку, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 були завдані не близько 23:00 години, яке це вказано в обвинувальному акті, а близько 22:30 години, що підлягає уточненню у викладі фактичних обставин, які суд вважає встановленими.

15.Про те, що саме обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження по голові металевим предметом схожим на сокиру повідомила поліцію і свідок ОСОБА_6 через день після події, а саме 22.04.2014, відповідною заявою (т. 1 а.п. 249).

16.З рапорту інспектора чергового Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області вбачається, що ОСОБА_5 був госпіталізований з вказаною рубленою раною голови в травматологічне відділення міської лікарні 23.04.2014, про що медичний працівник повідомив по телефону того ж дня о 15:10 годині (т.2 а.п. 1). Потерпілий ОСОБА_5 був госпіталізований до лікарні лише 23.04.2014 у зв`язку з тим, що при його госпіталізації до лікарні 20.04.2014 в травматологічне відділення на нейрохірургічні ліжка він самовільно покинув відділення, у зв`язку з чим був виписаний. Вже згодом, 23.04.2014, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я потерпілий ОСОБА_5 повторно звернувся до лікарні. Ці обставини вбачаються з дослідної частини висновку комісійної судово-медичної експертизи №247 від 25.05.2022 (т. 2 а.п. 100 101).

17.За даними висновку судово-медичної експертизи № 377 від 22.08.2014, ОСОБА_5 була завдана відкрита черепно-мозкова травма у формі лінійного перелому склепіння черепа в області лобної кістки зліва, що супроводжувалася струсом головного мозку. Характер та морфологічні особливості ушкодження свідчать про те, що воно є результатом впливу тупого, можливо, з ребром, предмету, індивідуальні особливості якого в ньому не відобразилися. З у рахуванням обставин справи цим предметом міг бути і обух сокирки при ударі однією з його граней чи ребер. Дана травма могла бути завдана 20.04.2014 та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (т. 1 а.п. 243 245).

18.Також за даними висновку судово-медичної комісійної експертизи №247 від 25.05.2022, у ОСОБА_5 малися такі тілесні ушкодження: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма у формі забою головного мозку легкого ступеню, відкритий лінійний перелом кісток склепіння черепа зовнішньої та внутрішньої пластинок лобної кістки зліва з розповсюдженням на передню стінку лівої лобної пазухи, забійна рана лобної ділянки зліва, забій (що проявився набряком) м`яких тканин лобної ділянки зліва, забій (що проявився набряком) м`яких тканин лівої виличної ділянки. Дані тілесні ушкодження заподіяні неодноразовою дією тупого твердого предмета (тупих твердих предметів). Зокрема, такі ушкодження, як відкритий лінійний перелом кісток склепіння черепа зовнішньої та внутрішньої пластинок лобної кістки зліва з розповсюдженням на передню стінку лівої лобної пазухи, забійна рана лобної ділянки зліва могли утворитися внаслідок удару тупою частиною (обухом) сокири. Дані ушкодження могли бути заподіяні 20.04.2014 та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (т. 2 а.п. 91 107).

19.На думку суду, вказані висновки судово-медичних експертиз співпадають між собою в частині тяжкості завданих тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , є повними та ґрунтовними, оскільки з дослідних частин вбачається, що експертами були враховані дані усіх медичних документів, що були надані на дослідження, у тому числі КТ-знімки головного мозку від 23.04.2014. Тоді як при складанні висновку експерта №230 від 04.06.2014, за яким травма голови ОСОБА_5 була віднесена до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (т. 2 а.п. 2 3), не у повному обсязі були враховані медичні документи, зокрема, не були враховані КТ-знімки головного мозку від 23.04.2014, що вбачається з описової та дослідної частини цього висновку. У зв`язку з цим суд визнає дані висновку експерта №230 від 04.06.2014 недостовірними, а тому не приймає їх до уваги при ухваленні вироку.

20.Таким чином, зазначені досліджені судом докази повністю співвідносяться між собою та відповідають один одному, і повністю спростовують як висунуту обвинуваченим ОСОБА_3 версію подій, так і його показання про те, що він не завдавав тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Так, судом не встановлено підстав для обмовляння обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_6 . До того ж, обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду надав суперечливі показання, які він під час одного допиту декілька разів змінював, пояснюючи про те, що ніяких тілесних ушкоджень у потерпілого він не бачив, а згодом, коли він до нього підійшов після його падіння, то побачив замиту рану на голові, а після цього, коли потерпілий вийшов із-за автомобіля, то ніяких тілесних ушкоджень на ньому не було, і він був чистим, без слідів крові, також обвинувачений надавав і непослідовні показання і про розвиток подій того вечора, плутаючись у тому, хто і коли до нього приходив, і що саме він чув та бачив. Натомість, показання обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 про розвиток подій того вечора є послідовними та логічними, які співвідносяться з іншими доказами, зокрема, з показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9 про розмову з приводу їх автомобіля, що перегороджував виїзд автомобіля потерпілого, а також з даними висновків судово-медичних експертиз №377 від 22.08.2014 та №247 від 25.05.2022, за даними яких такі ушкодження, як відкритий лінійний перелом кісток склепіння черепа зовнішньої та внутрішньої пластинок лобної кістки зліва з розповсюдженням на передню стінку лівої лобної пазухи, забійна рана лобної ділянки зліва могли утворитися внаслідок удару тупою частиною (обухом) сокири. Таким чином показання потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 у сукупності з іншими дослідженими судом доказами повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 сокирою не наносив, можливо, останній отримав їх при падінні чи при подряпині об дерево, зі слів ОСОБА_9 . Під час судового розгляду свідок ОСОБА_9 не показувала суду про те, що потерпілий ОСОБА_5 подряпав голову об дерево. Також обвинувачений під час судового провадження не навів жодної підстави для його обмовляння потерпілим ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_6 . Тоді як він визнав, що бачив, як потерпілий ОСОБА_5 приїхав з сім`єю додому на таксі, зі змісту показань обвинуваченого, також випливає, що він був обізнаним про розмову та суперечку між потерпілим та свідками ОСОБА_15 з приводу автомобіля останніх, що перегороджував виїзд. Саме у зв`язку з втручанням у цю суперечку обвинуваченого ОСОБА_3 суд і пов`язує виниклу сварку між ним та потерпілим ОСОБА_5 , на що останній зреагував грубо, про що сам потерпілий зазначив, що, у свою чергу, і послугувало підставою для розправи обвинуваченого ОСОБА_3 над потерпілим ОСОБА_5 .

21.Більше того, версія обвинуваченого ОСОБА_3 також повністю спростовується даними висновку судово-медичної експертизи №122 від 24.03.2015, згідно яким, виходячи з того, що рана обличчя в області чола є місцем прикладання травмуючої сили, в місці лінійного перелому лобної кістки могла бути завдана предметом з обмеженою за формою, можливо, з ребром, травмуючою поверхнею, то виникнення її при падінні з висоти власного зросту на тверду плоску поверхню маловірогідне. З урахуванням зазначеного, показання потерпілого ОСОБА_5 про те, що йому ОСОБА_16 був нанесений один удар в область чола імовірно обухом сокири не суперечить характеру, локалізації, морфологічним особливостям та механізму виникнення даної травми голови (т. 1 а.п. 246 248).

22.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів дає підстави суду дійти висновку, що кожний доказ є належним, допустимим та достовірним. У сукупності усі вищезазначені докази є взаємопов`язаними та достатніми для висновку про те, що саме ОСОБА_3 поза розумним сумнівом умисно завдав потерпілому ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, шляхом нанесення удару сокирою в область голови. Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені ним інкримінованого йому кримінального правопорушення відповідно до обвинувального акта, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

23.Обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

24.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання

25.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

26.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний тяжкий злочин.

27.Водночас, як обставина, що має враховуватися судом при призначенні покарання, ступінь тяжкості злочину є оціночною ознакою, яка визначає межі судової дискреції.

28.Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 р. у справі № 207/5011/14-к, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

29.Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66, ст. 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

30.Суд враховує те, що за ступенем суспільної небезпечності (тяжкості) склад вчиненого ОСОБА_3 злочину відноситься до простого (основного) складу злочину, оскільки він містить у собі основні ознаки злочину і не містить обтяжуючих (кваліфікуючих) обставин, але внаслідок нього потерпілому було завдане тяжке тілесне ушкодження. Характер злочину, вчиненого ОСОБА_3 , свідчить про його високу суспільну небезпечність, оскільки він не ситуативно, а свідомо прийшов на місце події із знаряддям злочину (з сокирою) та, покликавши потерпілого, наніс йому тяжке тілесне ушкодження в область голови.

31.Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

32.Згідно медичних довідок, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. За місцем проживання характеризується посередньо.

33.Отже, з урахуванням вказаних обставин, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеру вчиненого злочину, внаслідок якого обвинуваченим ОСОБА_3 свідомо, а не ситуативно, було завдано потерпілу тяжке тілесне ушкодження, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_3 та вчиненого ним злочину, час, що минув після його вчинення, позицію потерпілого ОСОБА_5 , який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, того, що відсутні обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкції ч. 1 ст. 121 КК. Таке покарання як позбавлення волі в нижніх межах санкції ч. 1 ст. 121 КК повністю досягне мети його застосування, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для призначення покарання на максимальний строк, що передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК. Також, з урахуванням встановлених обставин, характеру вчиненого злочину суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку

34.При вирішенні цивільного позову, пред`явленого до обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілим ОСОБА_5 та цивільною позивачкою ОСОБА_6 про стягнення на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 39 516,70 грн, моральної шкоди в сумі 30 000 грн та процесуальних витрат на правову допомогу у сумі 3 000 грн, та про стягнення на користь цивільної позивачки ОСОБА_6 моральної шкоди в сумі 15 000 грн (т. 1 а.п. 17 18), суд керується положеннями ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК), відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а також положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК, згідно якій моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, та ч. 1 ст. 1168 ЦК, у відповідності до яких Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

35.Таким чином, із вказаних норм права випливає, що шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_5 та цивільній позивачці ОСОБА_6 , повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_3 , який вчинив кримінальне правопорушення, в результаті якого і виникла у потерпілого ОСОБА_5 майнова та моральна шкода, а у цивільній позивачці ОСОБА_6 моральна шкода, вина обвинуваченого повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом.

36.Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно завдав ОСОБА_5 один удар сокирою, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, в результаті чого останній витратив 8 416,70 грн на обстеження та лікування (т. 1 а.п. 30 31, 33 36), які і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

37.Що стосується стягнення витрат на санаторне-курортне лікування вартістю 16 500 грн, вартість проїзду для цього у сумі 200 грн, а також заробітку (доходу), втрачений потерпілим ОСОБА_5 внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності у розмірі мінімальної заробітної плати в період з квітня 2014 по квітень 2015 року у розмірі 14 400 грн, то суд виходить з такого.

38.Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

39.Але, разом з цим, враховуючи час, що минув після завдання шкоди ушкодженням здоров`ю, а саме більше восьми років, то потерпілий ОСОБА_5 мав вже пройти таке санаторно-курортне лікування, і в разі його проходження, мав би надати відповідні документи про понесені конкретні витрати, але потерпілий цього не зробив, а тому не довів, що він дійсно потребував таке санаторно-курортне лікування. Також потерпілим ОСОБА_5 не доведено, що він втратив заробіток (дохід) внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності саме протягом вказаного в цивільному позові періоді, а саме з квітня 2014 по квітень 2015 року. Очевидним є те, що потерпілий втратив заробіток (дохід) лише на час його перебування в лікарні безпосередньо після завдання йому тілесних ушкоджень, а також внаслідок іншого лікування від отриманої травми. Але потерпілий не надав докази щодо конкретного періоду його лікування та відновлення здоров`я, а також не надав детальні розрахунки втраченого заробітку, у зв`язку з чим, з урахуванням приципу диспозитивності, суд позбавлений можливості самостійно здійснити такий розрахунок. Тому в цивільному позові в частині стягнення витрат на санаторно-курортне лікування та заробітку (доходу) внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності слід відмовити.

40.При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд враховує характер кримінального правопорушення, глибину душевних страждань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також керується принципами розумності та справедливості, та вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 30 000 грн в якості відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий ОСОБА_5 зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких потерпілий ОСОБА_5 зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього самого; а на користь цивільної позивачки ОСОБА_6 підлягає стягненню 15 000 грн в якості відшкодування завданої моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких цивільна позивачка ОСОБА_6 зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо члена її сім`ї потерпілого ОСОБА_5 , що є її чоловіком.

41.Також в силу ч. 1 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_5 здійснені ним документально підтвердженні процесуальні витрати на правову допомогу у сумі 3 000 грн, які підтверджені квитанцією №31 від 01.04.2015 (т. 1 а.п. 40).

42.Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 всього підлягає стягненню 41 416,70 грн, а на користь цивільної позивачки ОСОБА_6 15 000 грн.

43.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжувався у встановленому порядку, востаннє воєнний стан продовжений ще на 90 діб Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженого Законом України № 2738-IX від 16.11.2022, обвинуваченому ОСОБА_3 слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту в залі суду.

Тому з урахуванням того, що ОСОБА_17 вчинив злочини за цим вироком у 20.04.2014, то йому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 17.01.2023 до набрання вироком законної вили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України №838-VIII від 24.12.2015).

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375, ч. 15 ст. 615 КПК, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

2. ОСОБА_3 застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту в залі суду.

3.Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту, а саме з 17.01.2023, зарахувавши йому таким чином згідно ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України №838-VIII від 24.12.2015) строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 17.01.2023 до набрання вироком законної вили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

4.Цивільний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

5.Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 41 416,70 грн (сорок одну тисячу чотириста шістнадцять гривень 70 копійок).

6.Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

7.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

8.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

9.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1