ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/706/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0001462 від 14.05.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усурійськ

Приморського краю Російської Федерації, який

зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє

вироком Дніпровського районного суду м. Києва від

18 жовтня 2017 року за ч. 2 ст. 309 КК України

до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки

шість місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та стосовно особи, матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 01 липня 2021 року.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 14 травня 2021 року, приблизно о 13 год. 00 хв., разом з особою, матеріали справи стосовно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вступили у попередню злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, та з метою особистого збагачення, обрали об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , за вказаною адресою.

Впевнившись, що за їхніми діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та їх дії є таємними для оточуючих, за допомогою відмички, яку мали при собі, відкрили двері до вказаної квартири, тим самим проникнули до неї.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 та особа, матеріали справи стосовно якої виділені в окреме провадження, проникнувши до середини квартири та обшукавши її, таємно викрали наступне майно: годинник механічний марки «Ракета», вартістю 350 грн; відеокамеру марки «Samsung Digital com VP-D451», вартістю 400 грн.

Після чого, ОСОБА_5 та особа, матеріали справи стосовно якої виділені в окреме провадження, таємно викравши вказане майно, з місця вчинення злочину зникли разом з викраденим майном, яким в подальшому розпорядились на власний розсуд, завдавши матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 750 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що дійсно вчинив вказане кримінальне правопорушення 14 травня 2021 року за попередньою змовою з іншою особою. Вони обрали об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось в приміщенні квартири АДРЕСА_3 . Впевнились, що за їхніми діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та їх дії є таємними для оточуючих, після чого за допомогою відмички, яку мали при собі, відкрили двері до вказаної квартири, тим самим проникнули до неї, з цієї квартири викрали майно, а саме годинник та відеокамеру, з чим з місця злочину зникли на автомобілі. Надалі були затримані. Обвинувачений під час допиту також вказав, що щиро шкодує про вчинене, на момент вчинення правопорушення доглядав за онкохворим батьком, який вже помер, й відповідно потребував грошей на його лікування, роботу знайти не міг, й вказана обставина спонукала його вчинити злочин.

У вчиненому щиро кається.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінальних правопорушень за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, був засуджений вироком 2017 року, працює не офіційно, з середньо-спеціальною освітою, має постійне місце проживання з матір`ю.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Разом з тим, суд, з урахуванням ступеня тяжкості цього кримінального правопорушення, особи ОСОБА_5 , який незважаючи на те, що був засуджений п`ять років тому, знову вчинив злочин, до вчинення якого його спонукало наявність на утриманні онкохворої близької людини, працює, має сім`ю та постійне місце проживання, з середньо-спеціальною освітою, не молодого віку, конкретні обставини вчинення ним цього злочину, а саме незначної суми викраденого майна, наявності всіх вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, та водночас відсутності обставини, які обтяжують покарання, вважає, що застосування положень ст. 75 КК України щодо його звільнення від відбування покарання з випробуванням будуть правильними, оскільки останній не є таким, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання.

Суд, приймаючи рішення про застосування положень ст. 75 КК України, зважує й на думку потерпілого, який відмовився від заявлення цивільного позовів й не звертались до суду щодо призначення останньому суворого покарання.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 під час судового розгляду не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 26 червня 20221 року № 2202/21 у розмірі 320 грн.

Речові докази у цьому кримінальному провадженні, повернуті обвинуваченому ОСОБА_5 під зберігальну розписку, залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1