ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/990/23 Справа № 194/730/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя Запорізької області, українця, громадянина України, з неповною середньо освітою, не працюючого, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

29 квітня 2010 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

06 червня 2011 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

28 грудня 2015 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

02 вересмня 2017 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 30 вересня 2020 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)». Строк відбуття покарання обчислювати з 13 травня 2022 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, ОСОБА_9 , 18 березня 2022 року приблизно о 20.30 годині, знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , попередньо дізнавшись, що у вказаному будинку знаходиться власник даного домоволодіння, потерпілий ОСОБА_10 , який перебуває у безпорадному стані, а саме спить в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, вирішив проникнути до вказаного будинку з метою вчинення крадіжки чужого майна. Цього ж дня, приблизно о 20.50 годині, з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна до кінця, через вхідні двері, які були не зачинені, обвинувачений ОСОБА_9 проник до вище вказаного домоволодіння. Знаходячись у приміщенні вказаного будинку, обвинувачений ОСОБА_9 увімкнув світло і побачив потерпілого ОСОБА_10 , який спав на ліжку у спальній кімнаті, в подальшому, розуміючи його безпорадний стан, умисно, повторно, таємно викрав майно потерпілого, а саме, перфоратор «ТЕХ АС», ТА-01-301, 1350 Вт, бензокосу «Протон стандарт БТ - 2701 С», мотошолом «Kurosawa М-Т» червоного кольору. Також обвинувачений ОСОБА_9 з банківської катки АТ «ПУМБ», рахунок № НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_10 за допомогою мобільного телефону потерпілого ОСОБА_10 , які лежали на столі в кімнаті, перерахував на свій рахунок у додаток «Парі Матч» грошові кошти на загальну суму 9500 гривень.

З місця скоєння злочину обвинувачений ОСОБА_9 зник та викраденим майном розпорядився па свій розсуд. Своїми умисними злочинними діями обвинувачений ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 12802.88 гривень.

Крім того, 13 травня 2022 року приблизно о 02.00 годині обвинувачений ОСОБА_9 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що у вказаному будинку ніхто не мешкає, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, вирішив проникнути до вказаного будинку з метою вчинення крадіжки чужого майна. Після чого обвинувачений ОСОБА_9 , цього ж дня, приблизно о 02.05 годині, з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна до кінця, розбив скло вікна веранди вищевказаного домоволодіння, та через розбите вікно проник до приміщення вказаного будинку. В подальшому обвинувачений ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні вказаного будинку, умисно, повторно, таємно викрав чуже майно, яке знаходилось у будинку та належить потерпілій ОСОБА_7 , а саме: чайник металевий об`ємом 1,5 літра з ручкою чорного кольору, виготовлений з полімерного матеріалу, зі свистком, вартістю; електричний чайник MYSTЕRY модель МЕК-1601; пляшку Оліфа околь об`ємом 0.8 л; банку фарби Farbex Super еnamе об`ємом 0,9 кг, ПФ-115П, блакитного кольору; мило Діхтярне рідке, фірми «Дон» об`ємом 250 мл; пральний порошок Gala об`ємом 450 г; пральний порошок «Ушастий нянь», об`ємом 450 г; алюмінієву ложку; насіння Щавель широколистяний фірми «Семена для вас» вагою 5 г; насіння моркви фірми «Fazenda» вагою 20 г; насіння редису фірми «Світязь» вагою 70 г; насіння Щавель пікантний фірми «Семена для вас» вагою 5 г; насіння петрушки ароматної фірми «Яскрава» вагою 2 г; насіння Щавель Одеський фірми «Семена для вас» ватою 5 г; насіння кріп кущовий фірми «Fazenda» вагою 20 г; насіння Галахард фірми «Яскрава» в кількості 2 упаковки, вагою 0.7 г кожна; насіння соняшника декоративного фірми «Велес» вагою 1 г; насіння матіоли фірми «Світязь» в кількості 2 упаковки, вагою 20 г кожна; насіння матіоли фірми «Fazenda» вагою 5 г; насіння агерагум фірми «Світязь» вагою 0.7 г; насіння меліса лимонна фірми «Флора Плюс» вагою 0.2 г; насіння лимонної трави фірми «Садиба центр» вагою 0.1 г; насіння Змієголовник фірми «SpidЕra» у кількості 2 упаковки, вагою 0.1 г кожна; насіння Орегано фірми «Садиба центр» у кількості 2 упаковки, вагою 0.12 г кожна; насіння чебрецю фірми «Садиба центр» вагою 0.3 г; насіння портулак фірми «Fazenda» вагою 0.3 г; насіння алісум морський фірми «НК Еліт» вагою 3 г; насіння дині фірми «Fazenda» у кількості 2 упаковки, вагою 2 г кожна; насіння кавуну фірми «Fazenda» у кількості 3 упаковки, вагою 1 г кожна; насіння дині колгоспниці фірми «Fazenda» у кількості 3 упаковки, вагою 2 г кожна; насіння коріандр фірми «Велес» у кількості 2 упаковки вагою 4 г кожне; насіння баклажану фірми «Яскрава» у кількості 3 упаковки, вагою 0.3 г кожна; насіння баклажану фірми «GL Seeds» у кількості 2 упаковки, вагою 0.5 г кожне; добриво Гумат супер вагою 100 г; насіння огірок Паризький фірми «Велес» одна упаковка в кількості 40 шт.; насіння огірка фірми «Ніжинський» 1 упаковка, в кількості 30-40 шт.; насіння огірка Юніан F1 фірми «ЕлітСорт» у кількості 2 упаковки, вагою 1 г кожна; насіння огірка Владно F1 фірми «ЕлітСорт» у кількості 20 шт.; насіння огірка Фенікс фірми «Смачний» вагою 1 г; насіння огірка Фенікс плюс фірми «Смачний» у кількості 30-40 шт.; насіння щавлю фірми «Світязь» вагою 7 г; добриво Фітоспарин у кількості 2 шт., вагою 10 г кожна; добриво Гумат +7 фірми «Proventus» 10 г; добриво ФітоФас фірми «Quantum» об`ємом 25 мл; добриво Люкс фірми «Quantum» об`ємом 20 мл; одну конвалюту з 8 пігулками Бурштинової кислоти; 2 конвалюти Трихопол вагою 250 мг; рукавички садові, виготовлені з тканевого матеріалу, у кількості 5 пар; рукавички, виготовлені з полімерного матеріалу, в кількості 3 пари; упаковку рукавичок фірми «Мелочи жизни»; 50 пакетів для сміття об`ємом 35 л, фірми Розумний вибір; 2 банки фарби Farbex Super еname об`ємом 2.8 кг, ПФ-115П, блакитного кольору.

З місця скоєння злочину обвинувачений ОСОБА_9 зник, викраденим майном розпорядився на свій розсуд. Своїми умисними злочинними діями обвинувачений ОСОБА_9 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму - 2402.80 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року в частині призначеного йому покарання змінити та дати більш м`яке покарання, аніж було обрано судом першої інстанції. Вказує на те, що свою вину у вчиненому злочині за епізодом крадіжки майна ОСОБА_10 визнає повністю, є інвалідом непрацездатної ІІ групи, хворіє на туберкульоз.

Щодо епізоду крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 , то обвинувачений в своїй апеляційній скарзі вказує на те, що в ході досудового розслідування був змушений надати проти себе викривальні покази, оскільки хвилювався за життя та здоров`я своїх близьких, так як з боку співробітників поліції надходили погрози, якщо він не визнає свою провину. Вказує на те, що мішок з майном потерпілої знайшов біля забору, зі сторони вулиці, і думав, що його викинули як непотрібне на утилізацію сміттєвою машиною, а тому забрав його собі.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Захисник обвинуваченого апеляційну скаргу свого підзахисного підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Потерпіла в судовому засіданні підтримала позицію прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд першої інстанції, із дотриманням закладених у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_9 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, зокрема, за епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 , посилався на досліджені в ході судового провадження докази, а саме: витяг з ЄРДР кримінального провадження №0000110 від 14 квітня 2022 року; заяву ОСОБА_7 про те, що 13 травня 2022 року о 02.05 годині обвинувачений ОСОБА_9 , шляхом пошкодження вікна проник до приміщення по АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно та спричинив матеріальну шкоду; постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 18 травня 2022 року, відповідно до якої кримінальне провадження за фактом викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 та кримінальне провадження за фактом викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 були об`єднанні в одне кримінальне провадження; рапорт помічника чергового ВП №1 Павлоградського РВП від 13 травня 2022 року про отримання повідомлення від заявника ОСОБА_7 стосовно вчиненого кримінального правопорушення; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13 травня 2022 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 звернулась до поліції з заявою про скоєння крадіжки її майна шляхом проникнення до її будинку в період часу з 12.00 години 12 травня 2022 року по 07.30 годину 21 березня 2022 року; копію договору купівлі-продажу житлового будинку від 14 вересня 2021 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_11 придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , звідки було викрадено її майно; протокол огляду місця події від 13 травня 2022 року - домоволодіння АДРЕСА_3 ; постанову про визнання речових доказів від 13 травня 2022 року, якою в якості речових доказів слідчим визнано сліди пальців рук та марлевий тампон зі зразком речовини блакитного кольору, марлевий тампон (контроль); протокол обшуку домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_9 від 13 травня 2022 року; постанову слідчого від 13 травня 2022 року, якою вилучені в ході обшуку в домоволодінні обвинуваченого речі були визнанні речовим доказом та передані на зберігання до ВП№1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області; ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2022 року, якою було легалізовано проведений обшук в будинку обвинуваченого, в ході якого було виявлено викрадене майно; протокол огляду предмету від 13 травня 2022 року, відповідно до якого слідчий оглянув надані потерпілою ОСОБА_7 товарний чек, гарантійний талон та інструкцію з експлуатації на електричний чайник «MYSTЕRY» моделі МЕК-1601, який був у неї викрадений; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13 травня 2022 року; протокол отримання зразків для проведення експертизи від 16 травня 2022 року; протоколи про відібрання зразків відбитків пальців рук та долонь у потерпілої ОСОБА_7 від 18 травня 2022 року та свідка ОСОБА_11 від 27 травня 2022 року.

А, також, на покази потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_11 та висновки судових експертиз від 31 травня 2022 року і 20 червня 2022 року.

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищенаведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_9 дійсно 13 травня 2022 року знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , розбив скло вікна веранди вказаного домоволодіння, та через розбите вікно проник до приміщення будинку, де умисно, повторно, таємно викрав чуже майно, належне потерпілій ОСОБА_7 , спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 2402,80 грн., тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 184 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно та в умовах воєнного стану.

Водночас, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_9 не визнає свою провину за епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 та вказує на те, що мішок з майном потерпілої знайшов біля забору, зі сторони вулиці, і думав, що його викинули як непотрібне на утилізацію сміттєвою машиною, а тому забрав його собі.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами обвинуваченого, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, а також, показами потерпілої ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_11 .

Так, відповідно до отриманих судом першої інстанції, в порядку ст. 23 КПК України, та оцінених в ході судового провадження показів потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 вбачається, що зникле майно знаходилось в різних кімнатах в будинку АДРЕСА_3 та було викрадено саме з приміщення вказаного домоволодіння. Також, свідок та потерпіла вказали, що викрадене майно, як непотріб чи сміття, вони на вулицю не виставляли та в один мішок не збирали.

В свою чергу, покази потерпілої та свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються із дослідженим судом першої інстанції в ході судового провадження рапортом поліцейського від 13 травня 2022 року про отримання повідомлення про вчинення крадіжки майна від потерпілої ОСОБА_7 та протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно яких 13 травня 2022 року поліцією було отримано повідомлення від потерпілої ОСОБА_7 про скоєння крадіжки її майна саме шляхом проникнення до її будинку АДРЕСА_3 .

При цьому, факт проникнення до домоволодіння АДРЕСА_3 повністю підтверджується дослідженим судом першої інстанції протоколом огляду місця події від 13 травня 2022 року, згідно якого під час огляду вказаного домоволодіння співробітниками поліції були виявлені сліди проникнення до будинку через пошкодження вікна біля вхідних дверей. В будинку була знайдена банка з-під фарби блакитного кольору, аналогічна тій фарбі, яка була викрадена, тобто, саме в будинку була встановлена відсутність викрадених у потерпілої речей.

Окрім цього, в ході проведення співробітниками поліції огляду місця події 13 травня 2022 року, було виявлено сліди розлитої фарби блакитного кольору, які привели слідчо-оперативну групу безпосередньо до будинку, де проживає ОСОБА_9 , на подвір`ї та в будинку якого були знайдені заповнені та порожні банки з фарбою, колір якої аналогічній тій фарбі, що викрадена з будинку потерпілої ОСОБА_7 .

В цей же день, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, співробітниками поліції було проведено обшук домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_9 , дозвіл на який отримано ухвалою слідчого судді від 13 травня 2022 року, в ході проведення якого було виявлено, що все майно, викрадене з будинку потерпілої, знаходилось в одній з кімнат будинку обвинуваченого, порожні банки з-під фарби знаходились на подвір`ї обвинуваченого, а сліди фарби блакитного кольору на його одязі та мопеді, тобто фарби, яка була ним викрадена та відкрилась під час руху на мопеді від будинку потерпілої до будинку обвинуваченого.

В ході перегляду оскаржуваного вироку, під час судового засідання суду апеляційної інстанції, потерпіла ОСОБА_7 підтримала раніше надані нею покази та пояснила, що викрадене майно вона до мішку не збирала, на подвір`я не виносила, воно було викрадено саме з її будинку шляхом проникненням у приміщення. Додатково пояснила суду апеляційної інстанції, що загальна вага викраденого майна є для нею досить значною і фізично вона б не змогла підняти мішок та донести його до подвір`я свого домоволодіння, а тим паче до сміттєвих баків, які розташовані на значній відстані від її дому.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що версія обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що мішок з майном потерпілої він знайшов біля забору, зі сторони вулиці, і думав, що його викинули як непотрібне на утилізацію сміттєвою машиною, а тому забрав його собі не знайшла свого обґрунтованого підтвердження ані в ході досудового розслідування, ані в ході судового провадження в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного перегляду оскаржуваного вироку. Факт викрадення обвинуваченим майна потерпілої саме з її будинку шляхом проникнення у житло повністю підтверджується вищенаведеними та дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами та показами потерпілої ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_11 .

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що в ході апеляційного перегляду обвинувачений вказував на те, що мішок з майном потерпілої ОСОБА_7 він знайшов коли їхав на мопеді вранці на роботу, проте, на запитання суду апеляційної інстанції ОСОБА_9 не зміг надати чіткої відповіді де саме він працює, за якою адресою прямував на роботу, яку посаду займає, який має робочий графік, при тому, що відповідно до встановлених судом першої інстанції даних про особу обвинуваченого, останній офіційно ніде не працевлаштований.

Щодо доводів ОСОБА_9 про те, що викривальні покази стосовно себе на стадії досудового розслідування він надав внаслідок фізичного та психологічного впливу з боку співробітників поліції, то колегія суддів оцінює критично такі посилання обвинуваченого та вважає, що вони є обраною лінією захисту, яка спрямована на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, з огляду на наступне.

Так, в ході перегляду судом першої інстанції під час судового засідання запису проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_9 від 13 травня 2022 року, обвинувачений, будучи вже затриманим в якості підозрюваного в порядку ст. 208 КПК України, в присутності свого захисника надав викривальні показання та пояснив, що 13 травня 2022 року він скоїв крадіжку фарби, оліфи, електричного чайника та інших речей з приміщення потерпілої ОСОБА_7 , оскільки достовірно знав, що в даному домоволодінні ніхто не мешкає.

При цьому, ніяких зауважень чи скарг про фізичний чи психологічний вплив на нього з боку співробітників поліції ОСОБА_9 не висловлював. Протокол затримання в присутності свого захисника підписав власноручно, без жодних зауважень. Захисник обвинуваченого, також, підписав протокол затримання без зауважень чи скарг на неправомірні дії співробітників поліції.

Під час апеляційного перегляду в судовому засіданні на запитання колегії суддів, захисник обвинуваченого надав відповідь, що від свого підзахисного жодних скарг на фізичний або психологічний вплив з боку співробітників поліції в ході досудового розслідування не отримував, а тому підстав для звернення із відповідними заявами до органу ДБР не вбачав.

Обвинувачений ОСОБА_9 , також, своїм особистим правом на звернення до органу ДБР із скаргами на неправомірні дії співробітників поліції не скористався.

Щодо посилань ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на погрози з боку співробітників поліції його сім`ї, зокрема, дружині, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки в судовому засіданні під час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку, ОСОБА_9 пояснив, що це взагалі не стосується даного кримінального провадження, відкритого за ч. 4 ст. 185 КК України за епізодами крадіжки майна ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , і мало місце колись, під час притягнення його до кримінальної відповідальності за раніше вчинені злочини.

Тож, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив обставини кримінального провадження, обрану лінію захисту обвинуваченим, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України як за епізодом крадіжки майна ОСОБА_10 , так і за епізодом крадіжки майна ОСОБА_7 , вмотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами потерпілих і свідків, колегія суддів вважає, що правові підстави для скасування вироку суду, відсутні.

Щодо вимог обвинуваченого про призначення йому більш м`якого покарання, аніж було обрано судом першої інстанції, то колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_9 з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину через свою суворість, з огляду на наступне.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, характер кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами проти власності, яке виразилось у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно та в умовах воєнного стану та правильно врахував суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, який ніде не працює, що свідчить про відсутність в обвинуваченого стабільного та законного джерела доходу та забезпечення власних життєвих потреб за рахунок викрадення чужого майна, одруженого, інваліда.

Врахував і конкретні обставини справи, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, а також, наявність обставин, які обтяжують покарання - рецидив злочину, поведінку обвинуваченого та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, який в ході судового провадження провину у вчиненні крадіжки за епізодом майна ОСОБА_7 не визнавав, перед потерпілою не вибачився, думку потерпілої, яка наполягала на призначенні суворого покарання та призначив ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановленим обставинам справи та даним про особу обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів ОСОБА_9 щодо невідповідності призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості вчиненого злочину, обставинам кримінального провадження та даним про особу обвинуваченого. Поміж іншого, відмовляючи у задоволенні вимог обвинуваченого про призначення більш м`якого покарання, колегія суддів приймає до уваги думку потерпілої ОСОБА_7 , яка в суді апеляційної інстанції зазначила, що думку свою не змінила та наполягала на призначенні суворого покарання, а також, поведінку обвинуваченого, який свою провину за наявності достатніх письмових доказів так і не визнав, суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, вчинених в умовах воєнного стану, не усвідомив, перед потерпілою не вибачився.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно - правильним. Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 4 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4