ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 624/525/20 Номер провадження 11-кп/814/483/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000097 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 05 травня 2021 року ,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кегичівка Кегичівського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 14 листопада 2017 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за:

-ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

-ч. 3 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 5 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладено обов`язки на підставі ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_7 , 24 травня 2020 року, близько 01 год. 00 хв., за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, через хвіртку, яка була не замкнена, зайшли на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , після чого шляхом пошкодження запірного пристрою дверей зайшов до будинку, в якому перебував потерпілий ОСОБА_9 , де скориставшись безпорадним станом останнього, відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого у сумі 2000 грн. Крім того, ОСОБА_7 забрав радіоприймач марки Golon моделі RX-9933UAR, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 2 514 грн. 23 коп.

Крім того, в період часу з 16 год. 00 хв. 29 червня 2020 року по 30 червня 2020 року, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно, шляхом відчинення зачиненої калитки, проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , що належить потерпілій ОСОБА_10 , після чого шляхом розбиття віконного скла проник до приміщення кухні будинку звідки викрав світлодіодну лампу ТМ Maxus А60, 8 кг цукру, горілку ТМ «Пшенична», 1,5 л медичного спирту, 4,5 л меду, 2 пляшки олії соняшникової, пачку чаю «Lipton», пакет розчинної кави ТМ «JACOBS», по 1 пачці крупи перлової, макаронів та крупи ячневої, 2 кг свинячих ребер, тушки курки вагою 2,5 кг, мережевний подовжувач. Після цього, зазначені особи, шляхом віджиму запірного пристрою до надвірного приміщення, яке знаходиться навпроти будинку, проникли до нього, звідки вчинили крадіжку коси бензомоторної Forte БМК-2400 Power Line, чим завдали матеріальних збитків потерпілій на загальну суму 3 184 грн. 01 коп.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст. 75 КК України, яка не підлягає застосуванню, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за:

- ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Свої вимоги обгрунтував тим, що ОСОБА_7 останній раз був засуджений на 3 роки позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, проте висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та у 2020 році вчинив ряд тяжких корисливих злочинів, що вказує на його антисоціальну поведінку та те, що вчинення корисливих злочинів є для обвинуваченого способом отримання доходів.

Крім того, з висновку органу пробації вбачається, що ризик вчинення обвинуваченим нових злочинів є дуже високий, та призначення ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з позбавленням чи обмеженням волі, становитиме дуже високий рівень небезпеки для суспільства.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, який просив вирок залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 186 КК України за обставин, викладених у вироку суду, та правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень відповідно до ст. 12 КК України, їх вид, суспільну небезпечність та наслідки; особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, раніше неодноразово судимий, у тому числі за корисні злочини, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, не перебуває у лікаря психіатра, не працює, до адміністративної відповідальності не притягувався; наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, та обставин, які його обтяжують (вчинення злочину щодо особи похилого віку, рецидив злочинів); поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованих злочинів; досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої ризики вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства є високими.

Колегія суддів, з урахуванням викладених обставин, вважає, що покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій відповідних статей буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання, а саме - застосування закону, який не підлягає застосуванню - ст. 75 КК України, є слушними.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 був раніше неодноразово засуджений за тяжкі та корисливі злочини проти власності, останній раз 14.11.2017 Красноградським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, на 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 після відбуття покарання, призначеного на підставі ст. 75 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та через короткий проміжок часу вчинив нові тяжкі корисливі злочини, у тому числі відкрито викрав чуже майно.

Отже, обираючи ОСОБА_7 покарання та звільняючи від його відбування, суд не в повній мірі взяв до уваги вимоги ст. 75 КК України і не врахував належним чином ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини їх вчинення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не перебуває на військовому обліку, не одружений, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Також місцевий суд врахував поведінку обвинуваченого після вчинення ним кримінальних правопорушень, однак ця обставина не грунтується на вимогах ст.ст. 65, 75 КК України і не може бути визначальною при виборі заходу примусу та порядку його відбування.

Крім того, з висновку органу пробації вбачається, що призначення ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з позбавленням чи обмеженням волі, становитиме дуже високий рівень небезпеки для суспільства, тобто риси обвинуваченої особи як у загально-соціальному сенсі, так і в сенсі її потенційної суспільної небезпеки не дають підстав для застосування інституту звільнення від відбування покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання не відповідає вимогам ст. 75 КК України, а тому, відповідно до ст. 65 цього Кодексу, необхідно призначити ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі.

Згідно зі ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, на підставі ч. 1 ст. 413 цього Кодексу, є, зокрема, застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З урахуванням викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст.ст. 420, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 05 травня 2021 року, щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за:

- ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 5 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4