ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 688/1/23

Провадження № 11-сс/4820/26/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 січня 2023 року у кримінальному провадженні №0001400 від 31 грудня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 31.12.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001400 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30 грудня 2022 року, близько 23.30 год. ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , проникли до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , звідкіля діючи умисно, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, таємно викрали телевізор марки «Рапазопіс», вартістю 10000 грн. та одну пляшку вина марки «Хванчкара», об`ємом 0,7 літра, вартістю 900 грн., однак не довели свій злочинний умисел до кінця, через причини які не залежали від їх волі, так як були затримані працівниками поліції.

За вказаним кримінальним провадженням на розгляд слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 січня 2023 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 28 лютого 2023 року включно, з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 56 680 грн., в разі внесення якої, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 п.1- 3, 8 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 02 січня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та безпідставною.

Вказує, що слідчим суддею при винесенні рішення не було взято до уваги характеризуючи матеріали на ОСОБА_7 , інші обставини, не враховано висновки Європейського суду з прав людини.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 повністю визнає свою вину, щиро розкаюється у скоєному та готовий нести покарання. За місцем постійного проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, проживає з батьками, має доходи від періодичних підробітків. Перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний буде під постійним контролем органів поліції, що забезпечить його належну процесуальну поведінку, а для посилення контролю можна використати електронні засоби, що взагалі унеможливить вчинення ним протиправних дій.

Зазначає, що в ухвалі слідчого судді не доведено, чому більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Посилається на практику ЄСПЛ, яка наголошує, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого правопорушення, є неправомірним, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, із зазначених в ній підстав, просив застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, враховуючи дані про його особу, що він має постійне місце проживання, по місцю проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки та має доходи від періодичних підробітків.

Підозрюваний ОСОБА_7 про місце, день та час розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, через начальника установи, заяв або клопотань з приводу участі в апеляційному розгляді від нього не надходило, його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду, його участь не є обов`язковою, відповідно до вимог ст. 422 КПК України, частини 4 статті 405 КПК України.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, зазначивши, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, на які вказує слідчий в клопотанні, ОСОБА_7 раніше неодноразово був судимий, а саме у 1999, 2003 та 2013 роках, за вчинення в тому числі і умисних корисливих злочинів, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, щодо ОСОБА_7 зареєстровано три кримінальних провадження, в ході обшуку у нього виявлено наркотичні засоби, які зараз на експертизі, тому більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись з судовим матеріалом та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, з наступними змінами, статтями 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права.

Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінального процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує наявність ризиків для застосування щодо ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вище перелічені дії.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У колегії суддів не виникає сумнівів щодо висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення з боку органу досудового розслідування, оскільки існує інформація, що він міг вчинити інкриміновані правопорушення, про що свідчать матеріали кримінального провадження та доведена прокурором, проаналізована слідчим суддею, що також не оскаржується стороною захисту.

Стосовно існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, то приймаючи рішення за клопотанням слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а саме у вчиненні тяжкого, умисного корисливого кримінального правопорушення проти власності в період дії воєнного стану, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, обставин, передбачених ст. 178 КК України, даних про особу підозрюваного, який офіційно не працює, не має легальних джерел для існування, дійшов висновку, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_7 може:

- переховуватись від органів досудового слідства або виїхати за межі України з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, оскільки підозрюється у вчинені тяжкого злочину,

- впливати на потерпілу та свідків кримінального провадження з метою покращення свого становища,

- знищити будь-які речі, які мають значення для встановлення обставин у справі,

- може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним ризикам, що винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Згідно з частиною 1 статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Таким чином, слідчий суддя, приймаючи рішення про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, так і існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу та зазначених у клопотанні слідчого, які знайшли своє підтвердження як під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого, так і в ході апеляційного розгляду.

З огляду на наведене, у колегії суддів є достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які визнані слідчим суддею доведеними.

З урахуванням наведених обставин, вимог статті 178 КПК України, колегія суддів вважає, що через суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання винним, є обґрунтовані підстави вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підозрюваний має реальну можливість здійснити ці дії у даному кримінальному провадженні в майбутньому, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні , з метою схиляння до дачі ними показань на свою користь або відмови від дачі показань, матиме реальну можливість чинити перешкоди досудовому розслідуванню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності та як зазначив прокурор, щодо ОСОБА_7 зареєстровано ще два кримінальні провадження, крім цього, а тому неможливо застосувати менш суворий запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання наявним ризикам.

При цьому повне визнання вини підозрюваним, щире розкаяння, наявність у підозрюваного по місцю постійного місця проживання позитивної характеристики, проживання з батьками та наявність періодичного заробітку, за встановлених обставин не є достатньою обставиною для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

За таких обставин, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення, наявність вказаних у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які знайшли підтвердження під час розгляду клопотання слідчого, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість застосування слідчим суддею до ОСОБА_7 найбільш обтяжливого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладене в свою чергу, унеможливлює задоволення апеляційних вимог захисника підозрюваного про обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого корисливого кримінального правопорушення проти власності, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, даних про його особу, наявних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які знайшли своє підтвердження як під час розгляду клопотання слідчого, так і в ході апеляційного розгляду, більш м`який запобіжний захід не може запобігти наявним ризикам, не встановлені стримуючі чинники, які б дійсно могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від можливого покарання та незаконного впливу на потерпілу та свідків з метою покращення свого становища, у скоєнні якого він підозрюється, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обставини, на які посилається захисник (визнання вини, щире каяття, наявність у підозрюваного по місцю постійного місця проживання позитивної характеристики, проживання з батьками та наявність періодичного заробітку; міцні соціальні зв`язки), не є безумовними підставами для зміни запобіжного заходу, не спростовують та не зменшують ризиків, наведених слідчим у клопотанні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням з-під варти.

З урахуванням наданих матеріалів справи і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а висновок про неможливість застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, правильним, обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним, через неможливість у жодний інший спосіб запобігти втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні вимоги сторони захисту є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 січня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3