Справа № 202/2655/22
Провадження № 1-кс/202/5811/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_4 , погоджене заступником керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 , про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 19.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.1 ст.262 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000135 від 19.05.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 262 КК України, за підозрою заступника начальника сектору превенції відділу поліції No3 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.262 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 20.01.2021 №42 о/с ОСОБА_6 призначено на посаду начальника сектору превенції відділу поліції №3 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону. Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином. ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_6 присягнув на вірність Українському народові та зобов`язався, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Водночас ОСОБА_6 складеної ним присяги не дотримався та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, на порушення вимог ст.ст. 1,2, 17 Конституції України, ст.ст. 2, 63 Закону України «Про Національну поліцію» зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за таких обставин.

Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено ( незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема. Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами до виникнення зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і Збройних Сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу на політичні процеси в Україні та позбавить контролю її економічної діяльності, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України - в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та Збройних Сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців Збройних Сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та Російської Федерації, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації (далі - ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб Збройних Сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані з необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ ЗС РФ ОСОБА_7 перед Академією військових наук РФ , доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року яка у подальшому отримала назву «доктрина Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення Цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, формаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому з грудня 2013 року до лютого 2014 року для забезпечення схвалення та Підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та Збройних Сил рф на виконання спільного злочинного плану організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини XX століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та Збройних Сил РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи Чорноморського флоту Російської Федерації (далі - ЧФ РФ), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ Збройних Сил РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, атому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також представниками влади і Збройних Сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України у 2014 році проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 07.04.2014 псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - ДНР).

3 метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками Російської Федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті зазначених вище подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, Російської Федерації на території Донецької області так званої «ДНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-УІІІ від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту на порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_8 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21 12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так 24.02.2022 на виконання вказаного наказу військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації шляхом збройної агресії з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України па порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по цей час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федераті проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний етап на всій території України. 14.03.20_2 Указом Президента України №133/2022 продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Так, 18 квітня 2022 року (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання в селі Зарічне, Краматорського району Донецької області, відмовився виконувати наказ керівництва ГУНП в Донецькій області про зміну місця дислокації від ділу поліції № 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області з м. Лиман Донецької області на м. Слов`янськ Донецької області.

В подальшому у травні 2022 року (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , будучи громадянином України та працівником правоохоронного органу - начальником сектору превенції відділу поліції №3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, перебуваючи на території села Зарічне, Краматорського району Донецької області, на той час тимчасово окупованого ЗС РФ, добровільно зустрівся з представниками «ДНР», що є частиною окупаційної адміністрації РФ, які запропонували йому перейти на сторону окупанта, тобто на бік ворога України у воєнний час.

Під час вказаного спілкування ОСОБА_6 добровільно надав згоду представникам РФ на вступ до незаконно створеного структурного підрозділу окупаційної адміністрації РФ, так званої «Народної міліції ДНР», на посаду керівника, тобто на перехід на бік ворога, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 у квітні 2022 року (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) отримав у ВП N° 3 Краматорського РУП ГУНІП в Донецькій області пістолет Макарова серії HC No0322 1988 р.в., 2 магазини та 16 набоїв до нього, автомат АКМС ( НОМЕР_1 р.в., 4 магазини та 120 набоїв до нього.

У подальшому 18 квітня 2022 року (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання в селі Зарічне, Краматорського району Донецької області, відмовився виконувати наказ керівництва ГУНІ в Донецькій області про зміну місця дислокації відділу поліції No 3 Краматорського РУП ГУНІ в Донецькій області з м. Лиман Донецької області на м. Слов?янськ Донецької області та перейшов на бік «ДНР», що с частиною окупаційної адміністрації РФ. Після чого, ОСОБА_6 , усвідомлюючи свої протиправні дії, шляхом зловживання своїм службовим становищем заволодів зброєю та бойовими припасами, належними відділу поліції N° 3 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, зокрема пістолетом Макарова серії НОМЕР_2 1988 р.в., 2 магазинами та 16 набоями до нього, і автоматом АКМС (Ne р.в., 4 магазинами та 120 набоями до нього.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у заволодінні вогнепальною зброєю, бойовими припасами шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 262 КК України.

22.06.2022 відносно ОСОБА_6 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

30.06.2022 постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного оголошено в розшук та 14 вересня 2022 року Краматорським РУП ГУНП в Донецькій області заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» № 40-1216.

23 листопада 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.262 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінований йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень та обґрунтованість оголошеної йому підозри повністю підтверджується зібраними доказами.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14.07.2022 надано дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14.12.2022 спливає двомісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні.

У ході досудового розслідування необхідно виконати наступне:

-долучити до матеріалів кримінального провадження матеріалі негласних слідчих (розшукових) дій;

-отримати копії журналів видачі зброї;

-встановити тa допитати можливих свідків кримінального правопорушення;

-шляхом проведення слідчих та процесуальних дій перевірити причетність інших осіб до скоєння вказаних та інших кримінальних правопорушень;

-за необхідності провести додаткові допити свідків з метою встановлення нововиявлених обставин вчинення злочинів;

-підготувати документи та спрямувати до суду клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування;

-провести спеціальне досудове розслідування;

-виконати з підозрюваними і захисниками вимоги ст. ст. 290-29 КПК України, надати їм достатній час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Результати вищевказаних слідчих та процесуальних дій мають значення для отримання доказів, які в сукупності будуть підтверджувати причетності ОСОБА_6 , до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Закінчення досудового розслідування в межах строків, визначені п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, видалося неможливим у зв?язку з особливою складністю кримінального провадження, зареєстрованого за фактом вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, специфікою процесуальних дій, необхідних для забезпечення належної якості досудового розслідування

Двомісячний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000135 від 19.05.2022 спливає 14.12.2022, але для проведення вищенаведених слідчих та процесуальних дій потрібен додатковий час - два місяці.

Проведення вищевказаних слідчих та процесуальних дій та долучення Ї результатів має суттєве значення для доведення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень у суді.

3 урахуванням обсягу цих слідчих та процесуальних дій є необхідність у продовженні строків досудового розслідування до 4 (чотирьох) місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 КПК України якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 21! цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу зокрема, до чотирьох місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування: злочину може бути продовжений до чотирьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок особливої складності провадження.

На теперішній час у кримінальному провадженні здійснено значну кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, однак через особливу складність кримінального провадження, завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється за можливе.

Згідно ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, тобто строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

3 огляду на обставини, викладені у клопотанні, вважаю, що додатковий строк, необхідний для проведення і завершення вищезазначених слідчих (процесуальних) дій та у виконанні яких може виникнути потреба, з метою отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, що відповідатиме критеріям розумного та найкоротшого строку, достатнього для потреб досудового розслідування, складає два місяці, а всього досудове розслідування у даному кримінальному провадженні може бути завершено у чотиримісячний строк.

3 урахуванням вищевикладеного, є необхідність у продовженні строків досудового розслідування до 4 (чотирьох) місяців.

На підставі зазначеного, слідчий за погодженням з прокурором звернулись до суду із відповідним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити у повному обсязі.

Захисник у судове засідання не з`явився, про дату місце та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. До суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши прокурора та інших учасників справи, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно з ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 294 КПК України якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 295-1 КПК України у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого. У клопотанні про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру зазначаються: 1) прізвище, ім`я, по батькові підозрюваного; 2) найменування (номер) кримінального провадження; 3) суть повідомленої підозри і правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, у вчиненні якого підозрюється особа; 4) посилання на докази, якими обґрунтовується підозра; 5) процесуальні дії, проведення або завершення яких потребує додаткового часу; 6) значення результатів цих процесуальних дій для судового розгляду; 7) строк, необхідний для проведення або завершення процесуальних дій; 8) обставини, що перешкоджали здійснити ці процесуальні дії раніше.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання. При цьому слідчий, прокурор зобов`язані зазначити у відповідному клопотанні найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування. Ухвала слідчого судді про продовження строку досудового розслідування повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити новий визначений строк досудового розслідування.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні No0000135 від 19.05.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 262 КК України, за підозрою заступника начальника сектору превенції відділу поліції No3 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.262 КК України.

22.06.2022 в рамках кримінального провадження, внесеного 19.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135, на підставі ст. ст. 111, 133, 135, 276-278 КПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

30.06.2022 постановою слідчого у кримінальному провадженні підозрюваного оголошено в розшук та 14 вересня 2022 року Краматорським РУП ГУНП в Донецькій області заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» № 40-1216.

23 листопада 2022 року в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені 19.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135, на підставі ст. ст. 111, 133, 135, 276-278 КПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.262 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.262 КК України, підтверджуються наданим слідчому судді копіями матеріалів кримінального провадження, а саме:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 10.05.2022;

- матеріалами виконаного доручення в порядку вимог ст. 40,41 КПК України від 26.05.2022

- витягами з наказів ГУНП в Донецькій області №42 та № 587, послужним списком на ім`я ОСОБА_9

- протоколами допитів свідків ОСОБА_10 ОСОБА_11 від 27.05.2022, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 26.05.2022, ОСОБА_14 від 29.05.2022;

- протоколами оглядів від 31.05.2022;

- протоколом пред`явлення для впізнання від 01.06.2022;

- відповіддю на запит від 03.06.2022;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 04.06.2022;

- протоколами пред`явлення для впізнання від 04.06.2022 за участю свідка ОСОБА_16 ;

- рапортами за результатами виконання доручень в порядку вимог ст. 40,41 КПК України від 26.05.2022;

- рапортами та актами Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані злочини.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні слідчим надано достатньо доказів щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.262 КК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому докази, які є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, не обов`язково мають бути настільки ж переконливими та повними, як докази на стадії висунення особі обвинувачення у вчиненні злочину або на стадії судового розгляду такого обвинувачення.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені відомості 19.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.2 ст.262 КК України спливає 14.12.2022, разом із тим необхідно вчинити ще низку слідчих (розшукових) дій та прийняти ряд процесуальних рішень, зокрема:

-долучити до матеріалів кримінального провадження матеріалі негласних слідчих (розшукових) дій;

-отримати копії журналів видачі зброї;

-встановити тa допитати можливих свідків кримінального правопорушення;

-шляхом проведення слідчих та процесуальних дій перевірити причетність інших осіб до скоєння вказаних та інших кримінальних правопорушень;

-за необхідності провести додаткові допити свідків з метою встановлення нововиявлених обставин вчинення злочинів;

-підготувати документи та спрямувати до суду клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування;

-провести спеціальне досудове розслідування;

-виконати з підозрюваними і захисниками вимоги ст. ст. 290-29 КПК України, надати їм достатній час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Слідчий суддя також пересвідчився у об`ємі процесуальних дій, які вже здійснені під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, який свідчить про те, що протягом часу досудового розслідування вчинялись дії щодо встановлення дійсних обставин, які стали предметом дослідження у кримінальному провадженні, та прийнято чимало процесуальних рішень, необхідних для їх встановлення.

Отже, стороною обвинувачення доведено, що додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, та завершення проведення експертиз, призначених у кримінальному провадженні і вказані дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин в наслідок особливої складності провадження. При цьому, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що найкоротший строк, достатній для потреб досудового розслідування становить чотири місяці.

Враховуючи викладене, слідчий суддя погоджується з тим, що провести зазначені у клопотанні необхідні слідчо-розшукові дії та прийняти відповідні процесуальні рішення у визначений законом строк, тобто до 14.12.2022 не виявилося можливим з об`єктивних причин.

Наведене свідчить, що з метою забезпечення належного проведення усіх необхідних процесуальних дій, для забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, обсягом проведення необхідних дій, що вимагають значного часу, наявна обґрунтована необхідність у продовженні строку досудового розслідування, а отже вказане клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 7, 110, 219, 294, 295-1, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 19.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.1 ст.262 КК України до 4 (чотирьох) місяців тобто до 14.02.2023 включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_17 ОСОБА_18