Справа № 761/8018/23
Провадження № 1-кс/761/5422/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 07.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 07.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000403 від 07.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

01.03.2023 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого виявлені та вилучені належні йому мобільний телефон ZTE ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , банківську карту Приватбанку № НОМЕР_4 , грошова купюра номіналом 50 гривень серії ТУ5646891, дві грошові купюри номіналом 200 гривень серії ХЗ 0119062, СУ7997832.

01.03.2023 постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 зазначені вище мобільний телефон ZTE ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , банківська карта Приватбанку № НОМЕР_4 , грошова купюра номіналом 50 гривень серії ТУ5646891, дві грошові купюри номіналом 200 гривень серії ХЗ 0119062, СУ7997832, визнані речовими доказами.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі з підстав в ньому наведених та просив задовольнити, зазначив, грошові кошти вилучені з метою збереження речових доказів та з подальшою конфіскацією майна, а також долучив копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві від 07.03.2023.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання з огляду на його необґрунтованість, зазначив, що обшук проводився з порушенням вимог КПК України, оскільки під час обшуку квартири, було також проведено особистий обшук ОСОБА_7 , просив відмовити в задоволенні клопотання.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, документи, що надійшли на адресу суду слідча суддя приходить до наступного висновку.

Слідчою суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000403 від 07.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

01.03.2023 за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого виявлені та вилучені належні йому мобільний телефон ZTE ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , банківську карту Приватбанку № НОМЕР_4 , грошова купюра номіналом 50 гривень серії ТУ5646891, дві грошові купюри номіналом 200 гривень серії ХЗ 0119062, СУ7997832.

01.03.2023 постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , мобільний телефон ZTE ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 , банківська карта Приватбанку № НОМЕР_4 , грошова купюра номіналом 50 гривень серії ТУ5646891, дві грошові купюри номіналом 200 гривень серії ХЗ 0119062, СУ7997832, визнані речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.03.2023 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання/перебування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме: АДРЕСА_1 , відомості щодо права власності на яку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні, у зв`язку із невідкладним випадком, пов`язаним із безпосереднім переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та врятуванням майна, що має значення для розслідування у вказаному кримінальному провадженні та вилучення, зокрема: (відповідно до протоколу обшуку від 01.03.2023): мобільного телефону ZTE ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 , банківської карти Приватбанку № НОМЕР_4 .

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний рівень обґрунтованості тверджень слідчого про те, що має місце вчинення кримінального правопорушення необхідного ступеня тяжкості.

Слідчий заявляє метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Стосовно доводів адвоката ОСОБА_4 , що під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , було також проведено особистий обшук останнього, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Крім того, положеннями ч. 5 ст. 236 КПК України, обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження.

Обшук особи здійснюється особами тієї самої статі у присутності адвоката, представника на вимогу такої особи. Неявка адвоката, представника для участі у проведенні обшуку особи протягом трьох годин не перешкоджає проведенню обшуку. Хід і результати особистого обшуку підлягають обов`язковій фіксації у відповідному протоколі.

В протоколі обшуку від 01.03.2023 чітко зафіксовано, що під час проведення обшуку житла, було проведено особистий обшук громадянина ОСОБА_7 , в ході якого виявлено грошові купюри номіналом 50 гривень з номером ТУ5646891, 200 гривень з номером ХЗ 0119062, 200 гривень з номером СУ7997832, протокол підписаний усіма учасниками слідчої дії без зауважень.

З урахуванням вказаного, є достатні підстави вважати, що могло мати місце вчинення кримінального правопорушення, а відшукані під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , та особистого обшуку останнього речі та грошові кошти мають значення для досудового розслідування, зокрема підтвердження або спростування даних щодо протиправної діяльності вказаної особи та встановлення всіх обставин провадження.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування та слідчого при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів настання невиправданих негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у межах даного клопотання слідчого слідчим суддею не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, що слідча суддя дійшла висновку, що наявні достатні підстави для задоволення даного клопотання та застосування ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна із забороною розпорядження та користування ним.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 168, 170-173, 309, 395, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

УХВАЛИЛА

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене у нього 01.03.2023 при проведенні обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

?на мобільний телефон ZTE ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 ,

?банківську карту Приватбанку № НОМЕР_4 ;

а також на належне йому майно, вилучене 01.03.2023 при проведенні його особистого обшуку, а саме:

?грошову купюру номіналом 50 гривень серії ТУ5646891,

?дві грошові купюри номіналом 200 гривень серії ХЗ 0119062, СУ7997832, із забороною користування та розпорядження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя Антоніна КВАША