КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №754/743/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-КП/824/3042/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 про затвердження угоди про примирення у кримінальному провадженні № 0001391 від 08.07.2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року затверджено угоду від 27 лютого 2023 року про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 та визнано ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та йому призначено узгоджене покарання, з урахуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На даний вирок прокурор у провадженні - прокурор Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить скасувати оскаржуваний вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не дотримано вимог ст.ст. 50,65 КК України при призначенні ОСОБА_4 покарання. Зокрема вказує, що у зв`язку з підвищеною суспільною небезпечністю в порівнянні з кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, впроваджено відповідальність за "Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння", тобто законодавцем відокремлено порушення ПДР особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в окремий склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 КК України, санкцією якого передбачено основне покарання лише у виді позбавлення волі.

Апелянт вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, призначивши ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, яке не відповідає загальним засадам призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, є недостатнім для виправлення обвинуваченого і є занадто м`яким, таким, що суперечить інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

З приводу можливості оскарження вироку суду, апелянт вказує, що положення п.3 ч.3 ст. 394 КПК України неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, щодо можливості прокурора оскаржити в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення, а тому слід застосувати положення ч.6 ст. 9 КПК України, з підстав неоднозначного регулювання питання кримінального провадження, коли застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, у тому числі верховенство права, законність та доступ до правосуддя.

Крім того, прокурор посилається на постанову Верховного Суду від 23.05.2018, по справі №237/1459/17, у якій Суд зазначив, що "у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами", до яких відсилає положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України. та вказує, що на цей час на розгляді Великої Палати Верховного Суду знаходиться кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 та ухвалу Одеського апеляційного суду від 08.06.2021 щодо можливості оскарження в апеляційному порядку прокурором вироку суду на підставі угоди з підстав неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність.

Перевіривши матеріали кримінального провадження № 0001391 від 08.07.2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 та доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, доходжу висновку, що у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою слід відмовити, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 1 статті 392 КПК України встановлено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в частині покарання виключно обвинуваченим, його захисником та потерпілим і його захисником. Прокурором такий вирок суду може бути оскаржено виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

В свою чергу, відповідно до положень ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Отже, положення ч.4 ст. 394 КПК України встановлюють різний обсяг права на оскарження вироку суду першої інстанції на підставі угоди про примирення, в залежності від суб`єкта оскарження, а тому доводи прокурора у поданій апеляційній скарзі про те, що у даному випадку слід застосовувати загальні засади кримінального провадження, так як положення п.3 ч.3 ст. 394 КПК України неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, щодо можливості прокурора оскаржити в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення, вважаю безпідставними, оскільки положення цієї норми кримінального процесуального закону чітко й однозначно регулюють дане питання та містять виключний перелік підстав, за наявності яких вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений прокурором.

Що стосується посилань прокурора у апеляційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року, як на право апеляційного оскарження вироку Деснянського районного суду м. Києва від 27.02.2023, то вони є безпідставними, оскільки предметом оскарження в зазначеному судовому рішенні була ухвали про відмову у відкритті апеляційних проваджень на рішення, постановлені слідчими суддями, що не передбачені кримінальними процесуальними нормами, тоді, як прокурором оскаржено вирок суду, яким затверджено угоду про примирення між потерпілим і обвинуваченим.

Факт перебування на розгляді Великої Палати Верховного Суду кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2021 та ухвалу Одеського апеляційного суду від 08.06.2021 щодо можливості оскарження в апеляційному порядку прокурором вироку суду на підставі угоди, також ніяким чином не надає прокурору можливості оскарження вироку суду на підставі угоди про примирення в межах, що не визначені ст. 394 КПК України.

У відповідності з вимогами ч.4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або якщо судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 подана на судове рішення з підстав, які не передбачені пунктом 3 частини 3 статті 394 КПК України, у відкритті провадження за вказаною апеляційною скаргою на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ч.4 ст. 399 КПК України, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 392, ч.3 ст. 394, ч.4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 про затвердження угоди про примирення у кримінальному провадженні № 0001391 від 08.07.2022 року.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_2