ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2898/22 Справа № 409/1106/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 січня 2022 року, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який народився у м. Кремінна Луганської області,
громадянина України,
який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 січня 2022 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 21 березня 2022 року включно.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна, тому враховуючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинені діяння останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше правопорушення.
Також судом враховано, що обвинувачений перебуваючи на свободі може здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків, з метою надання тих чи інших показів під час

судового розгляду. Взято судом до уваги, що існуючи ризики не зменшились, а інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 січня 2022 року скасувати та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків.

Вказує про те, що судом не враховані дані про особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки, та малолітніх дітей на утриманні, через що вважає, що запобігти заявленим ризикам можна шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до Указу Президента України № 64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що на території України запроваджено воєнний стан, у зв`язку з чим з метою дотримання розумних строків та своєчасного розгляду, беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року оголошений у розшук та на час апеляційного розгляду місце знаходження останнього не відоме, прокурор належним чином повідомлений в судове засідання не з`явилися, колегія суддів вважає за можливе провести судовий розгляд без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про існування обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження та проаналізовані судом першої інстанції.

Також є правильними висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_6 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.
Крім того суд апеляційного інстанції звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року оголошений у розшук та на час апеляційного розгляду місце знаходження останнього не відоме, у зв`язку з чим ризик переховування та продовження злочинної діяльності є цілком обґрунтованим.

Враховуючи, що судове провадження по даній справі розпочато, свідки та інші учасники процесу по справі в суді не допитані, тому обвинувачений перебуваючи на свободі, з метою примушування до надання тих чи інших показань, може незаконно впливати на останніх, так як йому відомі їх повні анкетні дані, місця проживання.

Крім того, колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, вчинив тяжкий злочин з застосування насильства, у зв`язку з чим колегія суддів на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України не вбачає підстав для визначення застави.

Доводи обвинуваченого щодо наявності міцних соціальних зв`язків та утриманців матеріалами справи не підтверджено та до апеляційної скарги не надано, крім того в матеріалах справи відсутні.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року).
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою суду першої інстанції та вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими, з часу

застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу не зменшилися та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 21 січня 2022 року, про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4