Справа № 404/1548/23
Номер провадження 1-кс/404/682/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню 0000671, за ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2023 року, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучено після проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 .

Метою арешту є збереження речових доказів.

Слідчий подав заяву про вирішення клопотання без його участі.

СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області проводить досудове розслідування по кримінальному провадженню 0000671 за ч. 3 ст. 307 КК України.

Предметом доказування у цьому провадженні є незаконне виробництво, зберігання, перевезення психотропних засобів.

04 березня 2023 року по вказаному кримінальному провадженню у квартирі АДРЕСА_1 був проведений обшук, за результатами якого відшукали і вилучили речі, перелік яких зазначений у протоколі обшуку ( а.к.11).

05 березня 2023 року вилучені речі оглянули і постановою слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області визнали речовим доказом.

06 березня 2023 рок, шляхом відправлення поштового відправлення, звернулись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучені речі, тобто строк звернення не пропустили.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин на які вони посилаються. (ч. 5 ст. 132 КПК України).

На виконання п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, представники сторони захисту подали докази, зокрема протокол огляду і висновок експерта про існування обґрунтованості підозри щодо вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 307 КК України, такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для накладення арешту на тимчасово вилучені речі.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на речі та документи з тих підстав, що вони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання)

У випадку повернення майна заявленого до арешту, є розумні підстави вважати, що вищезазначені речі та документи можуть бути приховані, передані, пошкоджені або знищені. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Такий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження речами, з метою запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру( п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України). Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані у розумні строки (ч.1 ст.28 КПК України). Розумними вважаються строки, що є необхідно об`єктивними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Критерієм для їх визначення є: складність провадження, кількість підозрюваних і кримінальних правопорушень, обсяг і специфіка процесуальних дій для досягнення мети кримінального провадження.

Тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер.

Слідчий надав достатні данні: результати зафіксовані в протоколі затримання, протоколі огляду місця події, зміст ТТН, висновок експерта, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України). Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Слідчий правильно вказав про необхідність забезпечення подальшого збереження вилучених речових доказів. Через ризик їх відчуження/знищення, а відтак існуванні потреби належного зберігання речового доказу у кримінальному провадженні, безперешкодного доступу сторін до зазначеного майна під час виконання вимог ст. 290 КПК України. Безпосереднього дослідження судами речових доказів.

Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власників володільців і третіх осіб.

06 березня 2023 року слідчим суддею Кіровського районного суду міста Кіровограда постановлена ухвала на підставі якої було відмовлено у задоволенні поданого слідчим клопотання про надання дозволу на проведений обшук від 04 березня 2023 року квартири АДРЕСА_1 . Підставою такої відмови став: пропуск строку звернення з клопотанням; недоведеність реального ризику знищення речей; незаконність мети проникнення до житла без ухвали слідчого судді; відсутність ознак невідкладності проникнення до житла. Незважаючи на ухвалу слідчого судді від 06.03.2023 року, клопотання про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини:

Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що завданням слідчого судді є захист прав учасників кримінального провадження.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. (ст. 2 КПК України)

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. (ст. 9 КПК України).

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. (ст. 84 КПК України).

Речові докази треба зберегти насамперед для реалізації прав сторін, учасників кримінального провадження, учасників судового провадження. Прокурор і слідчий виконали покладений на них обов`язок. Зібрали та забезпечили повноту та неупереджене розслідування для подальшого судового розгляду. Власники та володільці на умовах змагальності, використовуючи збережені речові докази зможуть під час судового розгляду спростувати доводи протилежної сторони чи підтвердити власну версію досліджуваних подій. На початковій стадії досудового розслідування слідчим суддею не вирішуються питання про визнання винуватості, правильності остаточної кваліфікації чи відповідності правової оцінки доказів за критерієм «поза розумного сумніву». Розгляд перерахованих обставин постане перед судом під час судового розгляду кримінального провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про отримання дозволу на проведення обшуку не має наперед встановленої сили, отже суд на умовах змагальності буде мати змогу дослідити і встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Оцінити докази за ознакою належності, допустимості, достатності, достовірності.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. За таких умов тільки суд в остаточному судовому рішенні обґрунтує і вмотивує законність чи безпідставність проникнення до квартири АДРЕСА_1 . Керуючись ст. 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та користування на

- мобільний телефон марки «Huawei», зеленого кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 , зеленого кольору;

- два мобільних телефони: телефон NOMI синього кольору, телефон NOMI чорного кольору;

- двоє електронних вагів, із залишками порошкоподібної речовини білого кольору;

- металева ложка з нашаруванням білої речовини;

- банківську карту «Тиньков» з № НОМЕР_2 , банківську карту «ПриватБанк» з № НОМЕР_3 , банківську карту «Сбербанк» з № НОМЕР_4 , банківську карту «ПриватБанк» з № НОМЕР_5 , банківську кару «ПриватБанк» з № НОМЕР_6 , банківську карту з № НОМЕР_7 ;

- карту від SIM-карти з № НОМЕР_8 , три SIM-карти «Vodafone», одна SIM-карта «Київстар»;

- дві SIM-карти «Lifecell» та дві SIM- карти «Київстар»;

- Apple «IPad Air», синього кольору з серійним номер VQLXKQW2RJ, з обліковим записом « ОСОБА_5 », власником та володільцем яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1