ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4558/23
провадження № 1-кс/753/1008/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєроморськ Мурманської області Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без зареєстрованого місця проживання у м. Києві, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2023 року слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення злочину; протоколом допиту потерпілого; протоколами допиту свідків; протоколом огляду місця події; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом допиту підозрюваного та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може вичинити інше кримінальне правопорушення, оскільки може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду зважаючи на суворість покарання в разі засудження ОСОБА_5 ; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Захисник підозрюваного просив обрати менш суворий запобіжний захід, що не пов`язаний з позбавленням волі, зазначивши, що ризики, які зазначені у клопотанні є необґрунтованими та нічим не підтвердженими, а відтак просив обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав свого захисника.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим відділом Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві розслідується кримінальне провадження №0001160 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 був неодноразово судимим, а саме вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, останнього було засуджено до одного року позбавлення волі. Окрім цього, на підставі ст. 71 КК України до вказаного покарання було частково приєднано не відбуте покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 21.05.2012, у зв`язку із чим за сукупністю вироків було призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.

Проте, підозрюваний на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний злочин проти власності. Так, 19.03.2013 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу житлового будинку №51-А, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, побачив на прибудинковій території припаркований дитячий велосипед зеленого кольору, марки «Grade Favorite», після чого у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, підійшов до вищевказаного велосипеду та впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу умисно викрав чуже майно, яке на праві власності належить ОСОБА_8 та вартість якого становить 2 690 грн. Після вчинення вказаного злочину, ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, а в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

20.03.2023 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КК України та цього ж дня повідомлено йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до чч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинення злочину; протоколом допиту потерпілого; протоколами допиту свідків; протоколом огляду місця події; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом допиту підозрюваного та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

Таким чином на даний час сумніви в обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення у слідчого судді відсутні.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, в разі доведення вини останнього може бути призначено покарання строком до 8 років. Зважаючи на докази, які містяться в матеріалах справи та з урахуванням наведеного можна зробити висновок, що основним доходом підозрюваного є грошові кошти отримані від злочинної діяльності.

Враховуючи наведене, у слідчого судді не має сумнівів у тому, що ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення (пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) мають надзвичайно високий ступень. Окрім цього, підозрюваний є уродженцем м. Сєвєроморськ Мурманської області Російської Федерації та офіційного працевлаштування на території України не має, а відтак у суду достатньо підстав вважати, що останній з метою уникнення покарання може покинути територію України.

Наявність ризику того, що підозрюваний, може незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показів та уникнення кримінальної відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), також може бути визнано на даній стадії процесу (Jarzynski проти Польщі, § 43), оскільки мають місце підстави достовірно припускати ймовірність його існування.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням сукупності встановлених обставин, а також характеру, конкретних обставин та високої суспільної небезпечності інкримінованого йому злочину, дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Водночас, доводи захисника щодо доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання підозрюваного є неспроможними, оскільки з матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний зареєстрованого місця проживання не має. Також, суд не бере до уваги доводи захисника щодо необгрунтованості ризиків, які зазначені у клопотанні, оскільки доказами, які містяться в матеріалах справи повністю підтверджено та обгрунтовано вказані ризики.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні, яке встановлює заставу (Georgieva проти Болгарії, §§ 15 і 30-31), відтак слідчий суддя вважає, що застава у межах, встановлених законом для тяжких злочинів, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому з врахуванням особи підозрюваного та тяжкість вчинення злочину в якості альтернативи тримання під вартою йому встановлюється застава в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 18 травня 2023 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 20 березня 2023 року.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 грн.

У разі внесення застави на спеціальних рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави ОСОБА_5 зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування і суду та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, застава звертається в дохід держави, а до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дія ухвали закінчується 18 травня 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1