Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/111/23 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 ,
Категорія ст. 309 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 наухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.02.2023, якоюстосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бобринець Кіровоградської області, не працюючого, перебуває у цивільному шлюбу, має на утриманні неповнолітню дитину-інваліда ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше 4 рази судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арештупо кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000911 від 01.11.2022,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч.1 ст. 309 КК України, з 16.02.2023 по 15.04.2023 включно, в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_10 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч.1 ст. 309 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № №0000911 від 01.11.2022,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч.1 ст. 309 КК України.

Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 17.02.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч.1 ст. 309 КК України, відповідно до якої: в ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000074 від 18.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України (незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев, в складі організованої злочинної групи, що спричинило тяжкі наслідки для довкілля), було встановлено, що в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які були задокументовані в протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, контроль за телефонними розмовами щодо підозрюваного ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , № 2937т/55/110-2022, яка проводилася на підставі ухвали слідчого судді Кропивницького апеляційного суду від 06.06.2022 №700т/22.

Зокрема, встановлено, що з 20.06.2022 року по 01.07.2022 року включно, ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано, з метою встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, неухильно дотримуючись неписаних норм і правил поведінки, передбачених особливим злодійським кодексом, телефонував ОСОБА_11 , та в ході розмови з останнім вимагав, застосовуючи словесні погрози фізичною розправою, доставку дров на безкоштовній основі на «Общак» - на загальний злочинний збір матеріальних цінностей, грошових коштів і інше..

Згідно висновку судово лінгвістичної експертизи № 29693/22-39 від 13.12.2022 року, висловлювання зафіксовані в ході проведення НСРД, вказують на те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є авторитетною у злочинному середовищі особою, яка завдяки своїм можливостям впливає на інших представників злочинного середовища (надає вказівки до певної діяльності або поведінки; здійснює контроль за грошовими внесками представників криміналітету до «общака» з метою забезпечення ефективного функціонування злочинної діяльності або задоволення потреб «злочинної спільноти»), на діяльність інших осіб (представників злочинного середовища), задіяних у координованих ним процесах (зокрема, вирубки лісу і реалізації деревини).

Так, ОСОБА_8 , прийнявши на себе всю повноту неформальної влади, опрацювавши загально-визначені правила поведінки у відповідності до «злодійських законів», володіючи беззаперечним авторитетом серед осіб злочинного середовища, використовуючи статус «Бродяги», як особисто, так і через довірених осіб, систематично, маючи можливість сприяти, спонукати, координувати та здійснювати інший злочинний вплив шляхом безпосередньої участі у протиправних діях як на осіб, із числа раніше судимих, так і інших осіб, які перебувають на волі, схильних до участі, в систематичній злочинній діяльності різного роду, вчинив розповсюдження злочинного впливу та завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, шляхом вживання імперативних конструкцій та категоричних тверджень - висловлювань, виражених у формі вказівок, вимог та розпоряджень, що мають характер лідерства, адресованих іншим учасникам спілкування, вчиняти певні дії, які підтверджують його статус як особи, яка здійснює вплив на інших осіб, які є представниками злочинного світу і задіяні у процесах, які він координує, або на які впливає, сприяв, спонукав, координував та здійснював вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював відшукання майна та інших цінностей, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширював злочинний вплив у суспільстві.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно та цілеспрямовано, в порушення вимог Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" №60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними" №62/95-ВР від 15.02.1995, придбав речовину жовтого кольору порошкоподібної структури з метою власного вживання та поклав до автомобіля марки «Міцубісі» модель «Галант» державний номерний знак НОМЕР_1 , тим самим вчинивши придбання, зберігання психотропної речовини.

04.01.2023 року, близько 18:00 год. ОСОБА_8 , продовжуючи діяти умисно, на автомобілі «Міцубісі» модель «Галант» державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав з місця свого проживання з м. Бобринець Кропивницького району Кіровоградської області до м. Кропивницький, при цьому пакет із зіп-застібкою з речовиною жовтого кольору порошкоподібної структури весь цей час знаходився у салоні даного автомобіля, так вказаними діями ОСОБА_8 вчинив перевезення психотропної речовини.

В подальшому, 04.01.2023 близько 18 години 30 хвилин по вул. Бобринецький Шлях, 128, в м. Кропивницькому, під час патрулювання, працівниками патрульної поліції екіпажу «ІНФОРМАЦІЯ_4» УПП в Кіровоградській області, за порушення Правил дорожнього руху, було зупинено автомобіль «Міцубісі» модель «Галант» державний номерний знак НОМЕР_1 . За кермом зазначеного автомобіля перебував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відносно ОСОБА_8 було застосовано превентивний захід «Поверхнева перевірка» згідно ст.34 Закону України «Про Національну поліцію». Під час проведення поверхневої перевірки гр. ОСОБА_8 та вищезазначеного транспортного засобу, на якому він рухався було помічено, що ОСОБА_8 має ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці, скловидні очі, прискорене мовлення та рухи. Тому ОСОБА_8 було запропоновано пройти найпростіші тести на координацію рухів. В цей час ОСОБА_8 зняв з голови кепку та із неї випав поліетиленовий пакет із зіп-застібкою з речовиною жовтого кольору порошкоподібної структури, схожа на психотропну, яку ОСОБА_8 незаконно придбав, перевіз та зберігав при собі.

Під час огляду місця події було вилучено прозорий полімерний паке із зіп-застібкою з вмістом порошкоподібної речовини жовтого кольору, яка відповідно до висновку судової експертизи матеріалів речовин і виробів № СЕ-19/112-23/218-НЗПРАП від 24.01.2023, містить психотропну речовину - метамфетамін, обіг якого обмежено, маса якого становить 0,444 грама, яку ОСОБА_8 , незаконно придбав, зберігав та перевозив без мети збуту.

Ухвалою слідчого судді задоволено частково клопотання слідчого.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 16.02.2023 по 15.04.2023 включно, в межах строку досудового розслідування.

Покладено на ОСОБА_8 по 15.04.2023 наступні обов`язки:

- цілодобово не відлучатись з будинку АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідком у даному кримінальному провадженні за винятком їх участі у процесуальних діях.

- здати на зберігання до територіального органу управління міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків покласти на ГУНП в Кіровоградській області.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, для запобігання встановленим ризикам, які б давали змогу об`єктивному спостерігачу переконатись в тому, що запобігти вказаним ризикам можливо виключно застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 16.02.2023 року по справі про застосування запобіжного заходу - відносно ОСОБА_8 , та ухвалити нове рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 підозра не повідомлялась. Натомість було повідомлено про підозру ОСОБА_11 , який є свідком у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 , бо за версією правоохоронних органів саме на цього свідка здійснювався вплив, спонукання, утискання, тобто вираження об`єктивної сторони злочину.

Досудове розслідування розпочато 01.11.2022 року. По спливу трьох з половиною місяців (15.02.2023р.) сторона обвинувачення повідомила про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину.

Станом на день подання апеляційної скарги органи досудового розслідування не допитували в якості свідка ОСОБА_11 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надав свідчення щодо обставин справи, а саме що жодного тиску ОСОБА_8 на нього не здійснювалося, вони підтримують дружні стосунки, зміст зафіксованої розмови вирвано з контексту та стосувалося виконання боргового зобов`язання ОСОБА_11 перед ОСОБА_8 , словесні погрози від ОСОБА_8 свідок реально не сприймав, жодної загрози не відчував, а форма розмови (підвищення тону, нецензурна лайка) є буденною справою, нормальним проявом дружніх стосунків. Окрім того, свідок повідомив, що жодного відношення до кримінального світу ніколи не мав та не має, що ж до приналежності ОСОБА_8 до кримінального світу, авторитетності в цих кругах свідку нічого не відомо.

При прийнятті рішення судом не було прийнято до уваги показання свідка, як і інші твердження щодо необґрунтованості підозри та недоведеності необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу пов`язаного з обмеженням особи у праві пересування.

Також судом не враховано характеризуючи підозрюваного та обставини передбачені ч.1 ст. 178 КПК України.

Вважає, що судом було проігноровано, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має стійкі розлади із станом здоров`я (документи на підтвердження надавались суду), має цивільну дружину, з якою спільно проживає більше 10 років, від шлюбу має десятирічну доньку, яка має інвалідність від народження, офіційним опікуном якою є дружина, займається офіційно волонтерською діяльністю, має постійний дохід, а саме займається перевезенням вантажу на транспортному засобі, що належить батьку. Варто зауважити, що ОСОБА_8 є єдиним і основним джерелом доходу родини, він єдиний може забезпечувати належний рівень життя дружини та доньки, враховуючи особливі потреби дитини.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 15.04.2023.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що при прийнятті рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту судом не враховано, що останній обґрунтовано підозрюється у в умисних діях, які виразилися у умисному встановленні та поширенні в суспільстві злочинного впливу, тобто, скоєнні кримінального правопорушення, що за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та у разі визнання ОСОБА_8 винуватим, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Судом не враховано, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, належних висновків не зробив та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним привласненням чужого майна шляхом словесних погроз фізичною розправою та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин.

Підозрюваний ОСОБА_8 під час досудового розслідування та подальшого судового розгляду із великою ймовірністю може вчинити спроби для переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, спроможний прямо чи опосередковано незаконно впливати на свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли на електронну адресу із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання або продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.

Згідно п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» тривале тримання під вартою може бути виправдане в кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, незважаючи на презумпцію невинуватості - переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст.. 5 Конвенції.

Причетність ОСОБА_12 до повідомленої йому підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: висновком експерта від 08.02.2023 №СЕ-19/112-23/910-ВЗ за результатами проведення експертизи відео-, звукозапису (а.с.15-23); висновком експерта від 13.12.2022 №29693/22-39 за результатами проведення судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи (а.с. 27-37), протоколом огляду місця події від 04.01.2023 (а.с. 46-47), протокол перегляду відеозапису компакт диску від 27.01.2023 (а.с. 48-49), висновком експерта від 24.01.2023 №СЕ-19/112-23/218-НЗПРАП за результатами проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів (а.с. 50-54); протоколом допиту свідка від 28.01.2023 (а.с. 55-57).

Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках:

- при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд;

- при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя;

- при ризику вчинення ним подальших правопорушень;

- при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

В рішеннях Європейського суду з прав людини зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а саме ризик неявки підозрюваного на судовий розгляд у справі «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопаді 1969 року, ризик перешкоджання з боку підозрюваного процесу здійснення правосуддя у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року, вчинення ним подальших правопорушень у справі «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Окрім цього, слід зазначити, що як вбачається з матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_12 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що в свою чергу свідчить про не бажання стати на шлях виправлення.

Також ОСОБА_8 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчиняти нові кримінальні правопорушення. Як вбачається з матеріалів клопотання причиною вчинення кримінальних правопорушень було відсутність коштів та бажання заробити незаконним шляхом.

Доводи захисника про відсутність вказаного ризику колегією суддів не можу бути враховано оскільки ОСОБА_8 усвідомлюючи, що раніше судимий, іншим судом розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , проте він належних висновків не зробив та свідомо вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Необхідно зазначити про те, що у ОСОБА_12 не має міцних соціальних зв`язків, які є достатнім стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.

Наявність у обвинуваченого дитини та дружини жодним чином не вплинули на його поведінку.

Існування ризику незаконного впливу на свідків, пов`язане, у першу чергу, із процедурою отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав.

З огляду на це, ризик незаконного впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом. При цьому, колегія суддів враховує, що підозрюваний вину не визнав, показання не надавав, а тому перебуваючи на волі може тиснути на свідків з метою зміни ними наданих показань.

Також, колегія суддів наголошує, що у ОСОБА_12 наявний ризик переховування від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, обвинувачений зможе без перешкод залишити своє місце проживання.

Крім того, суддею районного суду не враховано тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні.

Облата Р.А. підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення,вчинено під час іспитового строку за попереднім вироком.

При цьому, суддя районного суду не врахував те, що свідки сторони обвинувачення та потерпілий ще не допитані, під час допиту слідчим суддею в ході розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_11 , побоюючись тиску зі сторони ОСОБА_8 , який афішує свої зв`язки з криміналітетом, змінив фактичні обставини справи, зазначивши, що словесні погрози від ОСОБА_8 свідок реально не сприймав, жодної загрози не відчував, а форма розмови (підвищення тону, нецензурна лайка) є буденною справою, нормальним проявом дружніх стосунків. А тому обвинувачений перебуваючи на волі може здійснювати на них психологічний тиск метою зміни ними своїх свідчень, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Апеляційні вимоги прокурора стосовно наявності ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 ст.177 КПК України є такими, що знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки ОСОБА_12 , раніше неодноразово судимий, вчинив інкримінований його злочин під час розгляду іншого кримінального провадження, не має постійного місця роботи, офіційно не працює, не має стабільного джерела доходів, не має стримуючих факторів, які б вплинули на поведінку останнього.

А тому, у разі обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою - це не може запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та іншого співучасника злочину, вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Крім того, зважаючи на наявність реальних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 застосування тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, оскільки в даному випадку інтереси суспільства, превалюють над інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи обґрунтованість підозри підозрюваному ОСОБА_12 також наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України колегія суддів приходить до висновку про те, що відносно підозрюваного необхідно застосувати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких підстав у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин цієї справи та серйозності висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії, не буду надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В той же час колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно частини ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 необхідно задовольнити, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.02.2023 необхідно скасувати та постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст.176, 177, 181, 183, 184, 194, 196, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16.02.2023, якоюстосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, - скасувати.

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_10 , яке погоджене начальником відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000911 від 01.11.2022,за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч.1 ст. 309 КК України,,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 47 днів, в межах строку досудового розслідування.

Строк тримання під вартою обчислювати з 12.00 год. 28 лютого 2023 року до 12.00 год. 15 квітня 2023 року.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під-варту негайно в приміщенні апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4