Справа № 461/8017/21
Провадження № 1-кп/461/155/23
УХВАЛА

27.02.2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000068 від 02.07.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаеного ч.1 ст.258-3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000068 від 02.07.2021 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят діб. Покликається на те, що 29.06.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та тими доказами, що досліджені в судовому засіданні та тими, дослідження яких на даний час продовжується.

23.09.2021 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 скеровано для розгляду по суті до Галицького районного суду м. Львова.

В подальшому стосовно ОСОБА_4 ухвалами Галицького районного суду

м. Львова продовжувався обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, востаннє до 08.01.2023, і на даний час він утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19».

В той же час, враховуючи те, що судовий розгляд продовжується і на даний час, виникла необхідність у продовженні ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризики, передбачені ст.177 КПК України, які вже неодноразово встановлювалися судом, на даний час продовжують мати місце та жодним чином не відпали та навіть не зменшилися.

Так, встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна або без такої, не має сталого джерела доходів, що свідчить про відсутність факторів соціального стримування.

ОСОБА_4 народився та проживав на території Луганської області, у нього відсутнє постійне місце проживання на території Львова та області, відтак останній може, у випадку зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, залишити межі території міста та області, в тому числі виїхати на тимчасово непідконтрольну територію України.

Серед іншого, обвинувачений, згідно матеріалів кримінального провадження до літа 2021 року, тобто до моменту притягнення до кримінальної відповідальності спілкувався по телефону з учасниками незаконних збройних формувань терористичної організації «ЛНР», мав можливість безперешкодного виїзду за межі території України, що дає підстави вважати, що у разі необрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, наведене призведе до того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може перейти на бік ворога, переховуватись від органів досудового слідства та суду на непідконтрольній Україні території Луганської області та перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні (дані яких відкриті стороні захисту), або вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі, намагаючись залишити територію, що підконтрольна органам державної влади України, тобто існує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказане підтверджується і неодноразовими заявами ОСОБА_4 , поданими на адресу прокуратури, керівника ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» та до суду, з яких вбачається, що останній має намір та бажання приймати участь у бойових діях. Відтак, існує ризик того, що ОСОБА_4 зможе знову перейти на бік ворога в період збройного конфлікту, покинути підконтрольну Україні територію та взагалі виїхати за межі України.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи стрільцем 2 мотострілецького відділення 3 мотострілецького взводу 9 мотострілецької роти 3 мотострілецького батальйону НОМЕР_1 окремої гвардійської мотострілецької бригади імені Героя Радянського союзу ОСОБА_7 2 армійського корпусу народної міліції «ЛНР», вміє поводитися із зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, відтак існує ризик того, що останній може на території України вчиняти нові кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним обігом зброї та боєприпасів, диверсій та ін.

На даний час є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Ураховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, в порядку передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, із урахуванням вищевказаних ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_4 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку обвинуваченого щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою заперечив.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою заперечили, з підстав викладених у письмових запереченнях. Просили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора або обрати обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників справи щодо поданого клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Розглядаючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд враховує положення ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує вимоги пп. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

При вирішенні питання продовження строку дії, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зазначає, що наданий час тримає судовий розгляду, ризики, які стали підставою для обрання, та в подальшому для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний момент продовжують існувати, оскільки з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості покарання, яке його загрожує у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, зокрема встановленими ризиками, з огляду на високу вірогідність переховування від суду, підтверджує наведені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Також під час розгляду даного клопотання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що вчинений ОСОБА_4 злочин був спрямований на заподіяння тяжких наслідків, а саме: завдання шкоди життю і здоров`ю військовослужбовцям Збройних сил України, Національної гвардії України, а також законних військових формувань, що беруть участь у проведенні ООС та АТО на сході України, ураження військової техніки сил ООС та АТО, заподіяння шкоди життю і здоров`ю мирного населення, ураження та руйнування об`єктів життєзабезпечення та інфраструктури в зоні проведення ООС та АТО, а також інших тяжких наслідків. Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

ОСОБА_4 не має сталого джерела доходів, що свідчить про відсутність факторів соціального стримування. Серед іншого, обвинувачений має можливість безперешкодного виїзду за межі території України, що може перетнути лінію зіткнення в зоні АТО та ООС, що дає підстави вважати, що він таким чином зможе переховуватись від органів досудового слідства та суду на непідконтрольній Україні території Луганської області та перешкоджати кримінальному провадження, шляхом впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги обставини, які вказують на доцільність та наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, тому суд відмовляє у задоволенні клопотання захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Разом з тим, суд враховує те, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 30 березня 2022 року ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 11.03.2022 року відносно ОСОБА_4 скасовано.

Постановлено нову ухвалу, якою клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , строк тримання під вартою на 60 днів до 09.05.2022 року без визначення розміру застави.

Відтак, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», на 60 діб, тобто до 27 квітня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні виконувача обов`язків прокурора відділу Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала в частині обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 01 березня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1