Справа № 638/7736/22
Провадження № 1-кп/638/961/23

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова кримінальне провадження № 0001172 від 09.05.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого, за адресою: АДРЕСА_2 , не є депутатом, не судимий, інвалідності спростовує, зі слів має хронічні захворювання, на утриманні батьки пенсійного віку- інваліди, інших утриманців не має, військовозобов`язаного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, -

встановив:

У ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений період часу, але не пізніше 26.03.2022 виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії рф проти України, виправдовування, визнання, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку російської федерації проти України та інших представників збройних формувань російської федерації.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації (далі - рф) володимир путін, а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади рф, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об?єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), підготували та розв?язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів зс рф на території України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об?єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського 64/2022, у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

Так, ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, який виник у останнього в період часу - не раніше 26.03.2022, перебуваючи за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 , використовуючи свій мобільний телефон, у Телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 (відкритий профіль), адміністратором якого він являється, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а також на своїй електронній сторінці у соціальній мережі «Фейсбук» (« ОСОБА_7 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_9 ») ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , розмістив публікації (повідомлення) проросійськоналаштованих користувачів мережі, а також пабліків (груп), які містили в собі інформацію, направлену на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії рф проти України, виправдовування, визнання, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікацію осіб, які здійснюють збройну агресію з боку російської федерації проти України та інших представників збройних формувань російської федерації, тим самим розмістивши (репостнувши) публікації на своїх особистих сторінках, надавши доступ до вказаних матеріалів необмеженій кількості осіб.

Таким чином, ОСОБА_4 , за поширення матеріалів, в яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії рф проти України, виправдовування, визнання, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію з боку російської федерації проти України та інших представників збройних формувань російської федерації, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.436-2 КК України визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, вказав, що він проти війни, а розміщаючи матеріали на своїх сторінках та телеграмканалі бажав, щоб велика кількість людей побачила вказані новини. Вказав, що він є автором лише віршу, який він розмістив на сторінці фесбуку, а також зазначив, що не підтримує війну. На запитання головуючої пояснив, що він не коментував та не підтримував агресію проти України росії. Просив суворо не карати, вказав, що йому необхідно доглядати за батьками, які потребують його допомоги.

Незважаючи на повне визнання вини, винність ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена також письмовими доказами.

За результатами проведення комплексної судової психолого-лінгвістичної експертизи, було отримано висновок експерта № 10447/10448/22209-22222 від 30.09.2022, згідно якого, інформація, яка міститься у публікаціях, які ОСОБА_4 розповсюдив у своєму Телеграм-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також у соціальній мережі «Фейсбук», містить в собі виправдовування, визнання правомірною (виправданою, невипадковою), заохочення збройної агресії рф проти України, а також тимчасової окупації частини території України, (зокрема територій Донецької, Луганської і Харківської областей), позитивної оцінки, возвеличення, глорифікації, а також заохочення діяльності осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України, зокрема й бойовиків терористичного угруповання «ЛНР», а саме :

1. Надані на дослідження текстові матеріали мають таку тематику (об?єктивний зміст):

- зображення збройного вторгнення рф в Україну як боротьби сил добра і зла заради порятунку усього світу, й опис тих, хто воює на боці рф, як визволителів і рятівників /дописи (1), (6), (7), (8)/;

- повідомлення про жорстокість підрозділів української армії, зокрема полку « ІНФОРМАЦІЯ_12 », які вбивають, калічать і позбавляють житла мирне населення (дописи (2), (3), (4)/;

- висловлення підтримки військовослужбовцям російської армії і заохочення їх до ще більш активних бойових дій на території України, задля забезпечення миру і як свідчення сили рф /дописи дописи (1), (7), (8) ;

- спонукання українських солдатів здаватись у полон і переходити на бік росії /допис (6)/;

- повідомлення про те, що українці мають бути знищені, всі до одного, оскільки такої нації в дійсності не існує, вона вигадана, як і держава Україна, яка насправді повинна називатися «Південно-західна Русь» /допис (5)/.

(Детальний аналіз наведений дослідження в п. «За питанням № 1» дослідження).

2. У наданих на дослідження матеріалах міститься інформація щодо позитивної оцінки, виправдовування, визнання правомірною (виправданою, невипадковою), заохочення збройної агресії російської федерації проти України, а також тимчасової окупації частини території України (зокрема територій Донецької, Луганської і Харківської областей).

(Детальний аналіз наведений дослідження в п. «За питанням № 2» дослідження).

3. У наданих на дослідження матеріалах інформація, яка за смисловим розумінням є представленням збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, - відсутня.

(Детальний аналіз наведений дослідження в п. «За питанням № 3» дослідження).

4. У наданих на дослідження матеріалах міститься інформація щодо позитивної оцінки, возвеличення, глорифікації, а також заохочення діяльності осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України, зокрема й бойовиків терористичного угруповання «ЛНР».

(Детальний аналіз наведений дослідження в п. «За питанням № 4» дослідження).

5. Встановлена інформація виражена у формі гасел і закликів, оцінних (оціночних) суджень і фактичних тверджень.

(Детальний аналіз наведений дослідження в п. «За питанням № 5» дослідження).

6. Інформація в наданих на дослідження матеріалах має публічний характер, який передбачає її розповсюдження.

(Детальний аналіз наведений дослідження в п. «За питанням № 6» дослідження).

7. Комунікативною спрямованістю (метою) наданих на дослідження матеріалів є спонукання адресатів до реалізації та / або підтримки висловлених адресантом ідей та поглядів.

(Детальний аналіз наведений дослідження в п. «За питанням № 7» дослідження).

8. 3 огляду на те, що у наданих на дослідження фотоматеріалах і текстових висловлюваннях міститься інформація публічного характеру, що передбачає її розповсюдження, встановлено, що смисловий потенціал представленої добірки інформаційного матеріалу (скриншотів з електронної сторінки користувача соціальної мережі «Фейсбук» з профілем « ОСОБА_7 » / і публічного телеграм-каналу з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), що пов?язаний з актуалізованими в суспільно-політичному дискурсі подіями та персонами, спрямований на формування у адресата позитивної соціальної установки (ставлення) до збройної агресії російської федерації проти України, а також осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, та представників підконтрольних російській федерації самопроголошених органів.

(Детальний аналіз наведений дослідження в п. «За питанням № 8» дослідження).

З протоколу огляду електронної сторінки від 10 травня 2022 року вбачається огляд досліджених у експертизі електронних сторінок « ОСОБА_7 ».

З протоколу огляду електронної сторінки від 05 червня 2022 року вбачається огляд досліджених у експертизі електронних телеграм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Стороною захисту надано копії пенсійних посвідчень батьків ОСОБА_4 , копію консультативного медичного висновку на прізвище « ОСОБА_8 ». Захисник не вказав джерело походження вказаних медичних документів, відмовився їх засвідчувати. Суд не приймає вказані копії медичного висновку до розгляду так як вважає, що вони подані з порушенням вимог КПК України.

Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, й матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Судом досліджено електронні носії з матеріали, розміщеними на фейсбук сторінках та на телеграмканалі.

Приписами ст. 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.436-2 КК України, як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

Водночас, пом`якшуючую покарання обставину, відповідно до ст.66 КК, суд визнав - щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом встановлено вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, неодружений, зі слів має хронічні захворювання, військовозобов`язаний.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив нетяжкий злочин.

Статтею 91 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачено подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Крім того, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Досудова доповідь виготовлялась. Відповідно до досудової доповіді від 15 лютого 2023 року в даному випадку наявний середній рівень ризику вчинення кримінального правопорушення та середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає за можливе виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі.

Проте судом у повній мірі враховано, що вчинений ОСОБА_4 злочин має підвищену суспільну та національну небезпеку, предметом якого є мир, безпека людства та міжнародного правопорядку, характер матеріалів, які поширювалися обвинуваченим, виправдовували збройну агресію рф проти України, розпочатої ще у 2014 році, та тимчасову окупацію частини території України.

Тому ці обставини у сукупності свідчать про те, що призначення судом обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.75 КК України є несправедливим, немотивованим і занадто м`яким та таким, що не буде сприяти виправленню обвинуваченого.

Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, що відповідатиме ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення судових експертиз, згідно наданих довідок.

Крім цього, обвинуваченому у кримінальному провадженні під час досудового слідства та на стадії судового розгляду запобіжний захід не обирався. У судовому засіданні прокурор не заявляв клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу - тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та виконання ним вироку суду. При вирішенні даного питання суд враховує ризики, передбачені ст.177 КПК України, призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, та з метою забезпечення виконання судового рішення вважає за необхідне взяти під варту ОСОБА_4 після набрання вироком законої сили.

Суд, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, вважає за необхідне строк відбування покарання обраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили.

Позови не заявлені.

Інформацію про речові докази стороною обвинувачення не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання обраховувати з моменту фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави фактичну вартість проведення судової експертизи № 10447/10448/22209-22222 від 30.09.2022 року, у розмірі - 20009,62 гривень ( двадцять тисяч дев`ять гривень 62 копійки).

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захисникові та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_9 .