Справа № 754/9459/21
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001008 по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.187ч.2 КК України, кожного,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжений ухвалою Деснянського районного суду м. Києва закінчується 28.05.2022 року, а тому заявив клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою на строк 60 діб. Крім цього вказав, що на даний час продовжують існувати ризики, які дають йому достатні підстави вважати, що обвинувачені спробують переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюються, незаконно впливатимуть на потерпілого та свідків, перешкоджатимуть кримінальному провадженню, а саме ухилятимуться від забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки прокурор в своєму клопотанні не навів достатність ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, за наявністю яких обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою. Просив з врахуванням даних про особу обвинуваченого змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав доводи свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив з врахуванням даних про його особу змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 30.03.2022 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спливає 28.05.2022 року.

Прокурор зазначає, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть переховуватися від суду, незаконно впливатимуть на свідків чи потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, а також перешкоджатиме кримінальному провадженню будь-яким іншим чином.

Розглядаючи питання наявності ризиків на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу та позицію захисту, суд приходить до наступного

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Зокрема, доказами на обґрунтування ризиків, заявлених прокурором, можуть бути: незаконний вплив на свідка, підтверджений документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю, тощо.

Прокурор, розкриваючи ризик переховування, посилається, як на тяжкість можливого покарання, що передбачає позбавлення волі від 7 до 10 років, з конфіскацією майна, так і на докази які долучені до кримінального провадження.

Існування цього ризику, на переконання суду, пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

За таких обставин, у разі визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 винними в інкримінованому їм злочині, останні повинні будуть нести виключно реальне покарання у виді позбавлення волі.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризик переховування від правосуддя, суд також оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , (сімейного стану, роботи, місця проживання, засобів до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним, вважаючи на особистість обвинувачених та тяжкість ймовірного покарання за ч.2ст.187 КК України, санкція статті якої передбачає покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, а також, що у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва та Солом"янського районного суду м. Києва перебуваючть інші кримінальні провадження щодо обвинувачених, де триває судовий розгляд.

Суд бере до уваги й інформацію, яку наводить сторона захисту, щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, вказані обставини не можуть бути вирішальними, що могли б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.

Суд повинен врахувати наведену поведінку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами, при вирішенні питання про існування ризику переховування від суду і вважає, що цей ризик продовжує залишатися актуальним.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від суду, який з часом зменшився, але продовжує існувати.

Щодо доводів сторони обвинувачення про можливе перешкоджання кримінальному провадженню та впливу на свідків чи потерпілих.

Прокурор зазначає, що встановлені у кримінальному провадженні свідки не допитані судом та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у випадку не продовження запобіжного заходу та покладених процесуальних обов`язків, матиме можливість здійснювати тиск вже на встановлених свідків з метою зміни ними своїх показань або відмови від наданих показань.

За таких обставин, суд вважає, що прокурором доведено, що ризик впливу на свідків та потерпілого не можна повністю виключити й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілого та дослідження їх судом.

При вирішенні питання про можливе продовження запобіжного заходу у виді тримання під ватрою, прокурор посилається на те, що жодний інший запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам.

Суд уважно ставиться до того, що зі сплином часу продовження запобіжного заходу потребує більшого обґрунтування тих ризиків на які посилається сторона обвинувачення і що прокурор повинен надавати додаткові підстави щодо цього питання, проте вже надані прокурором доводи існуючих ризиків дозволяє суду прийти до висновку, що існуючий запобіжний захід цілком відповідає встановленим ризикам та особі обвинуваченого.

Застосування щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановленого ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, а також впливу на свідків та потерпілого у провадженні.

Таким чином, зважаючи на доволі високий ризик переховування обвинувачених від органу досудового розслідування та суду, ймовірність впливу на свідків та потерпілого, дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідною для запобігання їх реалізації у майбутньому.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про часткове задовлення клопотання прокурора та продовження обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою на строк 30 днів.

Керуючись ст.ст.177,178 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою строком на 30 днів, а саме до 24 червня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення.

Суддя: