КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/2346/2023 Єдиний унікальний номер 372/2930/21 Категорія: ст. 422-1 КПК України Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» з обвинуваченим ОСОБА_6 , з використанням комутаційної платформи «EasyCon» з захисником ОСОБА_7 апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Обухівського районного суду Київської області від 1 лютого 2023 року захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 1 лютого 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб до 1 квітня 2023 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, а також апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту або застави.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку захисник посилається на те, 1 лютого 2023 року було оголошено резолютивну частину оскаржуваної ухвали, а повний текст ухвали ним був отриманий тільки 7 лютого 2023 року. Станом на 7 лютого 2023 року текст ухвали відсутній в ЄДРСР. Останній день подачі апеляційної скарги є 12 лютого 2023 року, що є вихідним днем. Тому, як зазначає захисник, останній день подачі апеляційної скарги - 13 лютого 2023 року. З огляду на вказані обставини, просить поновити строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Щодо вимог апеляційної скарги, то захисник наголошує на тому, що, на його переконання, ухвала суду винесена з порушенням вимог норм процесуального права та підлягає скасуванню. Так судом не вирішено заявлене захисником клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу. Також захисник наголошує, що обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою є таким, що суперечить нормам КПК України та міжнародного права.

Апелянт посилається на обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, вказавши, що обвинувачення ґрунтується на показаннях ОСОБА_9 , який є раніше судимою особою, неодноразово притягувався до різного виду відповідальності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, і вказані обставини, на переконання захисника, ставлять під сумнім об`єктивність, законність та обґрунтованість як звернення ОСОБА_9 до правоохоронних органів, так і його показань.

Окрім того, захисник наголошує на тому, що на даний час відсутні ризики, передбачені ст.. 177 КПК України. Також у ОСОБА_6 наявні міцні соціальні зв`язки, він утримує двох непрацездатних батьків, діда, який є інвалідом Ш групи та потребує постійного догляду, а також судом не врахований факт належної поведінки ОСОБА_6 , який підтверджується позитивною характеристикою з місця роботи. За таких обставин захисник вважає, що відсутні підстави для продовження ОСОБА_6 самого суворого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи клопотання про поновлення строку та вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення як клопотання про поновлення строку, так і апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, обговоривши доводи клопотання про поновлення строку та апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до положень п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскаржувана ухвала постановлена 1 лютого 2023 року, а, відтак, останній день подання апеляційної скарги, з урахуванням положень п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України, - 6 лютого 2023 року - понеділок - робочий день.

Проте, апеляційна скарга захисником направлена поштовим зв`язком 7 лютого 2023 року, тобто, з пропуском встановленого законом строку.

Однак, за відсутності будь-яких даних про те, що зі змістом оскаржуваної ухвали захисник ознайомився протягом строку на апеляційне оскарження та мав можливість своєчасно подати апеляційну скаргу, колегія суддів, враховуючи незначний проміжок часу, протягом якого захисником поза строку на апеляційне оскарження подана апеляційна скарга, з огляду на встановлені обставини, доходить висновку, що строк пропущений з поважних причини та підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає їх непереконливими, з огляду на таке.

Перевіркою витребуваних у порядку, передбаченому ст. 422-1 КПК України, матеріалів встановлено, що у провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000087 від 4 лютого 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України.

Прокурором під час судового розгляду заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді триманні під вартою на 60 днів без визначення розміру застави. Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що, будучи працівником поліції, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України. Як зазначено у клопотанні, у провадженні встановлені ризики, передбачені п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор вказує, що ризик переховування від слідства та суду підтверджується тим, що ОСОБА_6 , будучи на час вчинення злочинів працівником правоохоронного органу та обізнаним щодо методів боротьби зі злочинністю, порядком організації та проведення розшукових заходів, розуміючи, що злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, є особливо тяжким, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, може нехтувати своїми соціальними зв`язками, майном, та здійснити дії, направлені на ухилення від явки до суду. Окрім того, обвинувачений, маючи реальну можливість, може покинути підконтрольну територію України як у межах пункту пропуску, так і поза межами таких. Також є наявний ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки обвинувачений знищив належний йому телефон, який мав вагоме значення для справи, а також застосував заходи для знищення предмету злочину, викинувши його з вікна автомобіля. Також прокурор наголошує, що з боку обвинуваченого наявний ризик впливу на свідків та учасників у провадженні з метою зміни останніми показань на його користь або відмови від дачі показань, використавши для цього свої зв`язки у правоохоронних органах. На переконання прокурора, реальний і ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Так прокурор акцентує увагу на тому, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення з корисливих мотивів, мотивом яких було особисте збагачення за рахунок збуту психотропної речовини в особливо великих розмірах. На даний час в країні введений воєнний стан, який обвинувачений може використовувати для неявки в судові засідання. За наведених обставин, з огляду на дані про особу обвинуваченого, як наголошує прокурор, неможливе застосування більш м`яких запобіжних заходів.

За змістом оскаржуваної ухвали обвинувачений та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначили, що обвинувачений може перебувати на волі із застосуванням іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, оскільки прокурором не доведено жодного ризику, тому просили змінити щодо ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який.

За результатами розгляду клопотання ухвалою суду обвинуваченому продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

За змістом ухвали, вирішуючи клопотання, суд врахував ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цих злочинів, особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, його сімейний стан та міцність соціальних зв`язків. Крім того, судом встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, незаконного впливу на свідків, не зменшилися і не припинили існувати. Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, суд врахував вимоги КПК України щодо порядку отримання показань цих осіб на різних його етапах та те, що ризик такого впливу з боку обвинуваченого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження. Окрім того, суд дійшов висновку, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому судом визнані безпідставними доводи обвинуваченого та захисника щодо необґрунтованості заявлених прокурором ризиків, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, не зменшились та не припинили існувати, а тому для їх запобігання доцільно продовжити застосування щодо ОСОБА_6 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того доводи обвинуваченого щодо ненадання судом оцінки обґрунтованості його обвинувачення та відсутності доказів на його підтвердження, визнані неспроможними, оскільки таке питання, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішуються судом при ухваленні вироку.

Щодо визначення розміру застави обвинуваченому, то судом враховані положення п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, і підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність на даний час у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до висунутого ОСОБА_6 обвинувачення йому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Серйозність покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, а тому колегія суддів погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність ризику впливу на свідків, оскільки відповідно до вимог КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, є обгрунтованим. При цьому колегія суддів погоджується, що з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, оскільки у результаті ознайомлення з матеріалами кримінального провадження обвинуваченому стає відомо про всіх осіб, які допитувалися у даному кримінальному провадженні, та зміст наданих ними показань.

Крім того, на переконання колегії суддів, ризик впливу на свідків у даному провадженні обумовлюється також можливим авторитетом обвинуваченого для інших осіб, з урахуванням займаної раніше посади у правоохоронних органах, оскільки отримані ними під час роботи дружні, приятельські стосунки або відносини, які випливають з почуття поваги та авторитету, мають зазвичай тривалий характер і формують сталі соціальні зв`язки. А тому, використовуючи свої зв`язки, здобуті під час роботи, обвинувачений може особисто чи опосередковано впливати на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні. Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ризик впливу обвинуваченого на свідків у даному кримінальному провадженні не зменшився.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у тому числі за станом здоров`я, сторонами не надано.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З огляду на те, що ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незастосування на даному етапі судового розгляду до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави.

Таким чином, на переконання колегії суддів, під час вирішення питання про продовження тримання під вартою обвинуваченого суд першої інстанції, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, не беручи до уваги виключно саму по собі тяжкість покарання, яке може загрожувати йому у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оцінивши вірогідність поведінки обвинуваченого та даних про його особу, дійшов обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій обвинуваченого та існування встановлених ризиків.

Наведеними обставинами спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків і доказів на їх підтвердження.

Окрім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом не вирішено питання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали наведена позиція обвинуваченого та захисника та викладені доводи на її спростування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з встановленими під час апеляційного розгляду обставинами колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства із з`ясуванням всіх існуючих на даний час обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак постановлене судове рішення є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 117, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 1 лютого 2023 року, якою обвинуваченому за ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 1 квітня 2023 року, - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ __________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4