Справа № 459/2241/22
Провадження № 1-кп/459/132/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000480 від 01 серпня 2022 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Червоноукраїнка Миколаївської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше відповідно до ст. 89 КК України не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 26 липня 2022 року приблизно о 13 годині, перебуваючи біля під`їзду №2, по АДРЕСА_2 , діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 (із подальшими змінами та доповненнями), маючи прямий умисел на протиправне заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, з дерев`яної лавки, яка знаходилась біля 2 під`їзду даного житлового будинку, відкрито, в присутності ОСОБА_6 та його знайомого ОСОБА_7 , викрав мобільний телефон марки Самсунг SМ-А0222G/DS чорного кольору вартістю 4199 гривень, який знаходився в чохлі чорного кольору у вигляді книжки вартістю 349 гривень та сім картою мобільного оператора «Лайф» вартістю 75 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_6 , та побіг в напрямку кінця будинку 2 по вул. Винниченка в м. Червоноград Львівської області, ігноруючи звернення потерпілого, з вимогою повернути мобільний телефон і продовжуючи дії, спрямовані на відкрите заволодіння мобільним телефоном, вибіг за кут даного будинку та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4 623 гривень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину повністю визнав, підтвердив обставини вказані в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданнівказав, що він сидів з сусідом ОСОБА_7 на лавочці біля під`їзду та розмовляли. Обвинувачений ОСОБА_4 двічі до них підходив та просив сигарету, підійшовши до них третій раз викрав мобільний телефон, що лежав біля нього на лавочці. Зазначив, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, оскільки телефон обвинувачений йому повернув. При цьому, не заперечив щодо розгляду справи в порядку передбаченому нормами ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану в судовому засіданні повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 186 КК України.

При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що під час судового розгляду поведінка обвинуваченого була недобросовісною, а саме порушення ним обов`язків покладених на нього згідно ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 04.10.2022 про обрання запобіжного заходу, умов домашнього арешту, неодноразові неявки в судові засідання, як наслідок застосування приводів та оголошення в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 . А також тривале переховування ОСОБА_4 від суду в сукупності дають підстави вважати, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, є людиною молодого віку, раніше відповідно до ст. 89 КК України не судимий, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, завдану шкоду відшкодував повністю шляхом повернення майна.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини; щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання, суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 та у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30.10.2014.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, мотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

У своїй сукупності вказані обставини також пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого. Виходячи з наявності низки обставин, що пом`якшують покарання; відсутності обставин, що обтяжують покарання; при визнанні обвинуваченим своєї вини, щирому каятті, наявності на утриманні малолітньої дитини, суд дійшов до висновку за можливе призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижчого від найнижчої межі встановленої в санкції статті за злочин передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

До вступу вироку в законну силу, обвинуваченому ОСОБА_4 слід залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 05 серпня 2022 року скасувати.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 27 грудня 2022 року, тобто з часу фактичного затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 09.08.2022 по 04.10.2022 включно, та з 27.12.2022 до набрання даним вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що застосований відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази: мобільний телефон марки Самсунг SМ-А0222G/DS чорного кольору, чохол чорного кольору у вигляді книжки та сім карту мобільного оператора «Лайф», які зберігаються в камері схову Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області - повернути законному володільцю.

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді 05 серпня 2022 року - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення його копії.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1