Справа №295/9823/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.10.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3
слідчого ТУ ДБР ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 19.09.2022 року, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Хмельницькому, ОСОБА_5 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000182 та зобов`язати орган досудового розслідування винести постанову про визнання його потерпілим.
В обґрунтування вимог зазначено, що 13.09.2022 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого ОСОБА_5 з клопотанням про залучення його потерпілим в рамках кримінального провадження №0000182 від 25.07.2022 р.
Постановою слідчого ОСОБА_5 від 19.09.2022 року в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим відмовлено.
Заявник вважає вказану постанову слідчого незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчим під час її винесення не дослідженні всі питання, які він виклав в клопотанні 13.09.2022 р., зокрема, щодо завдання йому моральної, фізичної та майнової шкоди.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в ній, просив її задоволити. Вказав, що окрім клопотання про визнання його потерпілим, він подав цивільний позов, в якому обгрунтував розмір завданих йому збитків внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, які просить стягнути на свою користь. Вважає, що слідчий незаконно відмовив у визнанні його потерпілим, тим самим фактично позбавивши його процесуальних прав в кримінальному провадженні.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги. Пояснив, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, перебувають матеріали кримінального провадження №0000182 від 25.07.2022 р. за ознаками вчинення службовими особами СВ ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за попередньою змовою з прокурорами Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 фальсифікації доказів відносно обвинуваченого ОСОБА_3 . Зазначив, що в рамках кримінального провадження № 0000075 щодо ОСОБА_3 був обираний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що свідчить про наявність обґрунтованої висунутої ОСОБА_3 підозри у вчиненні кримінального правопорушення. На даний час матеріали кримінального провадження № 0000075 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, з обвинувальним актом передано на розгляд по суті до суду.
Посилаючись на те, що постанова про відмову у визнанні потерпілим, є законною слідчий вказав, що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні докази, які свідчать, що ОСОБА_3 заподіяна шкода, а відтак заява про визнання потерпілим подана передчасно.
Вважає винесену постанову законною, обґрунтованою, мотивованою, постановленою на підставі досліджених доказів.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши заявника, слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Стаття 220 КПК України передбачає порядок розгляду клопотань під час досудового розслідування.
Клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Процесуальне рішення слідчий, прокурор приймає з урахуванням норм ст. 94 КПК України, у якій зазначається, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Нормами Особливої частини КК України визначено, що наслідки злочинного діяння можуть відображатися у тій чи іншій сфері фізичного стану людини, зокрема у вигляді заподіяння смерті, шкоди здоров`ю (тяжкої, середньої чи легкої тяжкості тілесних ушкодження), фізичного болю. За такого, фізична шкода, як вид шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, представляє собою сукупність змін, які об`єктивно відбулись у стані людини як фізичної істоти (тілесні ушкодження, розлад здоров`я, біль), тобто це фізичні страждання людини, фізичний біль, функціональний розлад організму, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, а також смерть, спричинені людині в наслідок кримінального правопорушення, що посягає на немайнові або майнові права громадянина, та внаслідок рішень чи дій (бездіяльності) правоохоронного або судового органу.

Виходячи з положень Цивільного кодексу України, майнова шкода полягає в позбавленні особи належних їй цінностей, грошей, майна, матеріальних благ.

Нормами ч. 1 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, перебувають матеріали кримінального провадження №0000182, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2022 р. за заявою ОСОБА_3 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.
16.09.2022 р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_5 з клопотанням про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого (а.с. 23-24).
Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_5 від 19.09.2022 р. відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим в кримінальному провадженні №№0000182 (а.с. 20-21).
Дослідивши зміст постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , слідчим суддею встановлено, що постанова мотивована тим, що на момент її винесення в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні відомості щодо заподіяння ОСОБА_3 шкоди, завданої на його думку, незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури.
З матеріалів, долучених до клопотання, та під час судового розгляду скарги встановлено, що заявник звернувся із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, яке полягає в незаконному притягненні його до кримінальної відповідальності, незаконному затриманні та незаконному застосуванні запобіжного заходу, подав цивільний позов.
На переконання слідчого судді висновок слідчого ОСОБА_5 не може вважатись належною підставою для відмови особі у визнанні потерпілим, оскільки не містить посилання на конкретні факти, з яких можна зробити висновок, що у ході досудового розслідування були встановлені очевидні та достатні підстави вважати, що особі, яка звернулась з заявою про визнання її потерпілою не було спричинено будь-якої шкоди з огляду на те, що ОСОБА_3 є заявником у кримінальному провадженні і вважає, що незаконні дії працівниками правоохороннів органів вчинені безпосередньо відносно нього.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого від 19.09.2022 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим винесена незаконно, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, тобто постанова не відповідає вимогам статті 55 Кримінального процесуального кодексу України, а відтак підлягає скасуванню.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що згідно з ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно з п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відтак, слідчий суддя не наділений повноваженнями надавати вказівки слідчим щодо вчинення конкретних слідчих, процесуальних дій у кримінальному провадженні, тому вимога заявника про зобов`язання слідчого визнати його потерпілими у вказаному кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.
Крім того, норми КПК України не містять положень, які зобов`язуть слідчого виносити постанову про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні. Як зазначено вище, права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання особою заяви про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення або заяви про залучення до провадження в якості потерпілого.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Скаргу задоволити частково.
Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 19.09.2022 року, винесену в кримінальному провадженні №0000182 від 25.07.2022 року - скасувати.
В задоволенні вимоги про покладення обов`язку на слідчого винести постанову про визнання потерпілим - відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1