Справа №359/2309/23
Провадження №1кп/359/401/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000335, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, батька неповнолітньої дитини, офіційно не працюючого, раніше засудженого за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.11.2022 року за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді обмеження волі строком на один рік три місяці, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на один рік, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 вчинив нетяжкий умисний злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, за наступних обставин.

ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_4 , з якою він проживав в одному помешканні, що призвело до моральних страждань останньої та негативно вплинуло на її психологічне здоров`я, також погіршення якості її життя.

Так, 21.05.2022 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 , насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у словесних образах та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_4 що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2022 року ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Крім того, 11.11.2022 року о 09 год. 40 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 , в присутності їх спільної малолітньої дитини, насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_4 що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2022 року ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Також, 27.11.2022 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_4 , насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_4 що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2023 року ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Однак, ОСОБА_5 , належних висновків для себе не зробив та систематично продовжив вчиняти домашнє насильство. Так, в ніч з 12.02.2023 року на 13.02.2023 року, ОСОБА_5 , знаходячись у будинку за місцем проживання, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , під час сварки, із ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив відносно неї психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах нецензурними словами потерпілої та в погрозах їй фізичною розправою.

Вказаними насильницькими діями ОСОБА_5 , заподіяв своїй співмешканці ОСОБА_4 , систематичні психологічні страждання, що виразилися в словесних образах, погрозах, приниженні, які викликали у потерпілої ОСОБА_4 , побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди її психічному здоров`ю, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №98 від 22.02.2023 року відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КНП КОР «ОПНМО»: «Внаслідок вчиненого домашнього насильства з боку ОСОБА_6 відносно ОСОБА_4 у неї виникли зміни в психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її активній самореалізації як особистості. Негативний емоційний стан є психологічною домінантою у свідомості ОСОБА_4 , ситуація, що досліджується даному кримінальному провадженні, y психотравмувальною для неї, і їй внаслідок цього завдані психологічні (моральні) страждання. 4. Стабілізація емоційного стану ОСОБА_4 можлива лише при припиненні домашнього насильства відносно неї з боку ОСОБА_5 ».

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, що виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, тобто скоїв нетяжкий злочин, передбачений ст. 126-1 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, потерпілої, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння випадків домашнього насильства щодо дружини, наявність таких обставин, погроз, психологічного насильства та образ відносно потерпілої, тощо).

В судовому засіданні, з цього приводу, ОСОБА_5 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись. Також повідомив, що разом з дружиною вже не проживає, а тому відповідні дії з його боку припинені. Просив, врахувати щире його каяття.

Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення повідомив, що дійсно протягом 2022 року вчиняв неодноразові сварки з дружиною, що призводили до домашнього насильства з його боку, за що був притягнутий до відповідальності. Факти вчинення такого домашнього насильства визнав, та зазначив, що відповідні судові рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП він не оскаржував. З висновком експертизи щодо психологічного стану його дружини згоден, зауважень не має.

У цьому зв`язку у суду не виникало сумніву в істинності та правдивості показів обвинуваченого, а тому суд має можливість прийняти рішення про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення з урахуванням показів останнього.

Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, речові докази у кримінальному провадженні та процесуальні витрати.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію сторін кримінального провадження.

Зміни обвинувачення, визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_7 дійсно вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за указаним кримінальним законом.

Злочин вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті. Доказів зворотному в суді не здобуто.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо дружини ОСОБА_4 , з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої.

У цьому зв`язку, таку кваліфікацію дій ОСОБА_7 суд вважає правильною.

Так, оцінюючи зазначені фактичні обставини кримінального провадження, суд застосовує правові позиції, визначені в Постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.02.2023 року (справа №583/3295/19, провадження № 51 6189 км 20), згідно яких статтею 126-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Об`єктивну сторону зазначеного кримінального правопорушення складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.

Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння. Закінченим кримінальне правопорушення вважається з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.

Шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої особи, передбачена 173-2 КУпАП, саме з метою відмежування від шкоди, визначеної ст. 126-1 КК України, не охоплюється поняттям «фізичні або психологічні страждання, втрата працездатності, емоційна залежність, погіршення якості життя потерпілої особи».

У цьому зв`язку, на думку суду, кримінальній відповідальності підлягають дії, вчинені обвинуваченим у вигляді випадків домашнього насильства, що носили систематичний характер, та наслідки таких дій саме у вигляді фізичних або психологічних страждань, емоційна залежність, погіршення якості життя потерпілої особи, що підтверджено відповідним висновком експерта. При цьому слід врахувати, що за події, що мали місце в ніч з 12.02.2023 року на 13.02.2023 року обвинувачений до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП не притягався.

При цьому, причинний зв`язок між систематичними діями ОСОБА_5 та наслідками у вигляді психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_4 є встановленим і неоспорюється.

Крім того, КПК України не передбачає необхідності доведення факту домашнього насильства певним видом доказів. Діяння і наслідки, зазначені в ст. 126-1 КК України, підлягають доказуванню та оцінюванню з огляду на положення статей 84, 92, 94 КПК України. Систематичність як ознака складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, може бути підтверджена попереднім притягненням особи до адміністративної відповідальності не менше двох разів за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, визначених законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в КУпАП, не можуть свідчити про подвійне притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за те саме правопорушення (постанова ККС ВС від 14.06.2022 року, справа №585/3481/20, провадження №51-5266км21).

Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_7 повинен бути засуджений за ст. 126-1 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Так, судом враховується те, що ОСОБА_7 вчинив умисний злочин, а його дії та вчинення домашнього насильства носили систематичний характер , який відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, на думку суду, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття обвинуваченого, виявлене в ході судового розгляду.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, є рецидив злочину, зважаючи на вимог ст. 35 КК України та те, що новий умисний злочин вчинено під час дії іспитового строку у зв`язку із засудженням ОСОБА_5 за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України до покарання у вигляді обмеження волі.

Щодо вчинення кримінального правопорушення з використання воєнного стану, то суд не знаходить підстав для її застосування, оскільки відповідна умова воєнного стану, як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_7 не використовувалась, а домашнє насильство вчинене ним в умовах сімейного проживання за місцем спільного проживання з використанням психологічного насильства, що пов`язано з сімейними сварками, внутрішнім конфліктом між подружжям, а не обставинами воєнного стану, веденням бойових дій чи інших обставин особливого періоду.

Обвинувачений раніше вже засуджувався за вчинення умисного кримінального проступку за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.11.2022 року до покарання у виді обмеження волі строк якого становив один рік і три місяці, новий умисний злочин вчинено, в тому числі під час дії іспитового строку, чим ОСОБА_7 порушено обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

В той же час, ОСОБА_7 має місце реєстрації, з місця постійного проживання він з`їхав, зважаючи на виниклий конфлікт з дружиною, за місцем останнього проживання характеризуються з негативної сторони, схильний до сварок та вживання алкогольних напоїв, має мінливий дохід зважаючи на відсутність офіційного заробітку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, за допомогою до них не звертався.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Крім того, суд враховує позицію потерпілої відносно того, що остання претензій до обвинуваченого, на даний час, не має, оскільки він з`їхав з місця проживання і відповідне насильство відносно неї припинилось. Просила, в разі доведеності вини ОСОБА_7 , призначати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання у виді мінімального строку обмеження волі, визначеного санкцією ст. 126-1 КК України.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, відношення останнього до скоєного.

В той же час, суд позбавлений можливості призначити ОСОБА_5 покарання з іспитовим строком, оскільки останній вчинив новий умисний злочин під час дії іспитового строку щодо призначеного покарання за іншим кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

У цьому зв`язку, суд зобов`язаний призначити остаточне покарання у відповідності до вимог ст. 35, 65, 71, 78 КК України, та врахувати при цьому невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду, шляхом його частково приєднання з новим покаранням за ст. 126-1КК України.

Речові докази і процесуальні витрати в кримінальному проваджені не встановлені, про них не зазначив і прокурор. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 124, 126, 127-129, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст. 50, 65-66, 71, 75-77, ст. 126-1 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 71, ч.3 ст. 78 КК України, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.11.2022 року за ч.5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України, призначити ОСОБА_5 остаточно покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку у виконання та затримання останнього для відбування покарання.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1