КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 09 листопада 2022 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого у тому АДРЕСА_2 , відомості про судимість відсутні,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 КК України в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020, ч. 1 ст. 111 КК України в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VIIвід 07.10.2014,
за участю: прокурора захисників в режимі відеоконференцзв`язку підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_10 ,

продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , строком до 04 грудня 2022 року включно (в межах строку досудового розслідування).
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати підозрюваному інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через неповноту судового розгляду та невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження.
У апеляційній скарзі захисник зазначає, що підозра необгрунтованна, а ризики передбачені ст. 177 КПК України відсутні.
Так, зазначені в клопотанні слідчого ризики, носять формальний характер, базуються виключно на припущеннях, а тому не можуть бути підставами для обрання міри запобіжного заходу, як тримання під вартою. Матеріали клопотання свідчать про те, що зв`язок між підозрюваним та представниками РФ, є надуманим і не доведеним, а отже припущення щодо втечі ОСОБА_6 є безпідставним.

Також зазначає, що стороною обвинувачення зібрано та вилучено документи, проведено відповідні експертизи що стосуються суті пред`явленої підозри, допитано посадових осіб СБ України, а з боку ОСОБА_6 не надходило жодних спроб впливати або тиснути на них.

Крім того, інкримінований ОСОБА_6 злочин не є продовжуваним, а тому ризик вчинити інше кримінальне правопорушення також відсутній.

На переконання апелянта, доказів які б прямо підтверджували причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, не наведено.

Звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні № 0000039 від 03.03.2022 збір доказів щодо вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 здійснювався слідчими ДБР у іншому кримінальному провадженні, до якого він не мав жодного відношення, а отже поза межами ЄРДР.

Сторона захисту зазначає, що слідчим суддею не враховано характеризуючі дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце роботи, позитивну характеристику, раніше не судимий, на його утриманні перебувають батьки похилого віку.

На думку захисника, стороною обвинувачення не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання ризикам, а отже наявні всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволенню.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 03 березня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000039, за підозрою у тому числі ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 (в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020), ч. 1 ст. 111 (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014) КК України та інших осіб.

16 липня 2022 року ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 255 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме у зв`язку з наявністю обґрунтованих підстав вважати, що можлива його втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 255 КК України.
17 липня 2022 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020), ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014.).
18 липня 2022року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 вересня 2022 року включно у межах строку досудового розслідування.
Постановою Заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 08 вересня 2022 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 продовжено до трьох місяців, а саме до 16 жовтня 2022 року.
09 вересня 2022року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі стосовно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 16 жовтня 2022року.

Оскаржуваною ухвалою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк дії застосованого раніше запобіжного заходу, строком до 04 грудня 2022 року включно.
06 жовтня 2022року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000039 продовжено до шести місяців, а саме до 16 січня 2023 року.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з положеннями ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 КК України в редакції Закону № 671-ІХ від 04.06.2020, ч. 1 ст. 111 КК України в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VIIвід 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Для того, щоб арешт на підставі обґрунтованої підозри був виправданий у відповідності до статті 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні в момент перебування під вартою (Brogan and Others v. the United Kingdom, judgment of 29 November 1988, § 53). Також не обов`язково, щоб затриманій особі, було в подальшому висунуто обвинувачення або щоб справа проти особи була надіслана до суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке має підтвердити або спростувати підозру, яка є підставою для затримання (Murray v. the United Kingdom, judgment of 28 October1994, § 55).
Слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч твердженням сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, те що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказанних кримінальних правопорушень.

Обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

В клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень та висновку про обґрунтованість повідомленої йомупідозри.

Відтак, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри, не заслуговують на увагу, та на даному етапі досудового розслідування не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.
Також, слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та встановив необхідність проведення ряду слідчих дій та прийняття процесуальних рішень для його завершення.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу, а також з огляду на ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На підтвердження продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, орган досудового розслідування наводить, що ОСОБА_6 в силу займаних ним посад в структурі в СБ України розуміє тяжкість вчинених ним злочинів та невідворотність покарання за них. Також підозрюваний у зв`язку з його перебуванням на службі у правоохоронних органах обізнаний з формами і методами досудового розслідування та кримінальним процесом в цілому. Саме ці фактори спонукатимуть його до спроб переховуватись від органів досудового слідства та суду.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено тісний зв`язок ОСОБА_6 з представниками спецслужб РФ, за їх сприяння підозрюваний в змозі покинути територію України через непідконтрольні та окуповані її частини.
Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_6 в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжких злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, у т.ч. на території РФ, та має реальні можливості покинути територію України з цією метою.
Крім того, на даний час у кримінальному провадженні проведено не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлено всіх співучасників злочину, місця зберігання знаряддя та засобів вчинення злочинів, а зважаючи на тяжкість інкримінованого підозрюваному діяння, зухвалість його вчинення, а також на міру покарання, яка загрожує підозрюваному, ОСОБА_6 перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, вчинятиме дії, спрямовані на знищення або спотворення доказів у даному кримінальному провадженні.
Також є підстави вважати, що з високим ступенем ймовірності ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, а саме своїх колишніх колег по службі, показання яких свідчать про їх значущість для доведення обставин, що підлягають доказуванню.
Окрім того, ОСОБА_6 , перебуваючи поза межами установи попереднього ув`язнення, зможе координувати свої дії з іншими підозрюваними та невстановленими на даний час співучасниками злочинів, що мають можливість впливати на викривлення значимих доказів і даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.
ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання під страхом покарання.
Згідно пред`явленої підозри, підозрюваний до моменту його викриття, здійснював незаконну діяльність з надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а тому перебуваючи на волі, керуючись зрадницькими мотивами щодо Українського народу, маючи зв`язки з представниками спецслужб РФ, використовуючи такі зв`язки та набутий досвід працівника спецслужби, може надалі здійснювати діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України - шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведені підривної діяльності проти України, тобто продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.
Врахування цієї тяжкості покарання при розгляді питання щодо застосування запобіжного заходу відповідає практиці Європейського суду з прав людини при застосуванні ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення у справі «Ілійков проти Болгарії», де Суд визначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Вказані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, на цей час не зменшилися та продовжують існувати.
У зв`язку з цим, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти вказаним ризикам.
Окрім того, колегія суддів перевіряє наявність існування вказаних ризиків на момент постановлення оскаржуваної ухвали та вважає їх доведеними.
В сукупності із викладеним, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 ,а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Доводи апелянта про відсутність продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки в даному судовому провадженні слідчим суддею досліджено усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку, що вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді.
Крім того, щодо доводів сторони захисту про недопустимість доказів, які зібрано слідчим ДБР у іншому кримінальному провадженні до якого ОСОБА_6 не має відношення, а також проведення службової перевірки СБУ під час якої порушень в діях підозрюваного не виявлено, та всіх інших обставин які стосуються винуватості чи невинуватості підозрюваного, то вказані обставини підлягають перевірці під час судового розгляду по суті.
Також слід зазначити, що у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлено згідно норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, про які зазначено в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 199, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Унікальний номер справи 757/27809/22-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15
Провадження 11сс/824/4132/2022 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183, 199 КПК