Справа № 308/7336/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0001066 від 02.07.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Середнє Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого розкрійником на швейній фабриці в смт. Середнє у ФОП « ОСОБА_6 », раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В :

01.07.2015 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись на вказаному автомобілі на відрізку автодороги «Київ-Чоп» неподалік повороту на с. Нижнє Солотвино Ужгородського району по крайній правій смузі руху у напрямку з м. Мукачево до м. Ужгород, не врахував дорожню обстановку та порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проїжджав проїзну частину зліва направо по ходу руху автомобіля марки «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 . Внаслідок наїзду потерпілий ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи № 860 від 13.10.2015 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо-скелетної травми, ВЧМТ, забою головного мозку, двобічного перелому склепіння та основи черепа, двобічної субдуральної гідроми у лобних ділянках голови, ЗТГК, перелом 4 ребра справа, розриву ключично-акроміального з`єднання справа, перелому лобкової та сідничної кісток справа, множинні забійно-рвані рани правого плеча та правого передпліччя.

Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів, якими найбільш імовірно могли бути виступаючі частини легкового автомобіля, при цьому первинний контакт відбувся в задню поверхню тулуба справа з послідуючим наданням тілу прискорення, падінням і ударом об тверду проїжджу частину дороги і вкладаються в час і місце події та характерні для ДТП, під час наїзду на велосипедиста, що мало місце 01.07.2015 року.

Вищевказані тілесні ушкодження по своєму характеру були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3 (б) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 128 від 23.06.2018 року водій автомобіля марки «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на велосипедиста ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху. З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля марки «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , який з моменту виникнення йому небезпеки для руху (момент виїзду велосипедиста на проїзну частину) не вжив заходів до своєчасного застосування екстренного гальмування.

Зазначеними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Враховуючи, що такі фактичні обставини справи ніким не оспорюються, а обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності їх позиції немає, суд роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, в порядку ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого документів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Показав, що 01.07.2015 року близько 19 год. 00 хв. він на автомобілі «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 , їхав по трасі Київ -Чоп з смт. Середнє у м. Ужгород . Неподалік біля повороту на с. Нижнє Солотвино Ужгородського району він зачепив автомобілем чоловіка , який на велосипеді переїжджав дорогу. Показав, що дуже шкодує про те, що сталося, заподіяну шкоду відшкодував потерпілому. На підтвердження надав суду нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_7 від 07.09.2015 року.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Як убачається з наявної в матеріалах справи нотаріально посвідченої заяви потерпілого ОСОБА_7 від 07.09.2015 року, ОСОБА_5 відшкодував потерпілому завдану матеріальну та моральну шкоду. Згідно заяви, ніяких претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_7 не має, від цивільного позову відмовляється.

Судом досліджені характеризуючі дані обвинуваченого та встановлено наступне.

Згідно довідки № 10-12092015/21012 року від 12.09.2015 року ОСОБА_5 раніше не судимий.

Як убачається з характеристики наданої заступником Середнянського селищного голови , ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно.

Також позитивними є характеристики ОСОБА_5 з місця роботи у ТОВ «Термал-Стар» від 26.07.2018 року.

Відповідно до довідки КЗ "Ужгородська районна лікарня" №304/2018 від 22.06.2018 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.

Згідно з довідкою Середнянської селищної ради Ужгородського району від 02.02.2023 року № 654, відповідно до якої ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та до складу його сім`ї входять мати ОСОБА_8 , 1957 року народження, дружина ОСОБА_9 , 1985 року народження, та донька ОСОБА_10 , 2006 року народження.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри та виду покарання на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до ОСОБА_5 Закону України "Про амністію у 2016 році", та звільнення його від відбування покарання, оскільки він вчинив необережний злочин який не є особливо тяжким та має на утриманні неповнолітню дитину.

Обвинувачений у судовому засіданні клопотання про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» підтримав та просив суд задовольнити клопотання.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», зазначив, що підстави передбачені Законом для застосування щодо ОСОБА_5 амністії наявні.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VIIІ. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 вперше вчинив кримінальне правопорушення, з необережності, яке не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України та має на утриманні одну неповнолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району, згідно якого батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_5 , матір"ю ОСОБА_9 , а також довідкою Середнянської селищної ради Ужгородського району від 02.02.2023 року № 654, відповідно до якої ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та до складу його сім`ї входять мати ОСОБА_8 , 1957 року народження, дружина ОСОБА_9 , 1985 року народження, та донька ОСОБА_10 , 2006 року народження.

Вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинив 01.07.2015 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст.4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд уважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: що в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль марки «ВАЗ-21101, д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вартість проведених експертиз у сумі 1804,40 ( одна тисяча вісімсот чотири грн. 40 коп.) грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного за даним вироком, на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIIІ від 22 грудня 2016 р.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль марки «ВАЗ-21101, д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні вартість проведених експертиз у сумі 1804,40 ( одна тисяча вісімсот чотири грн. 40 коп.) грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд - протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1