Справа № 309/4120/22
Провадження № 1-кп/309/244/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000348 від 02.09.2022) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малий Раковець, Іршавського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, проживаючого у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з оголошенням Указом Президента України №69-2022 від 24.02.2022 загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України.

Цього ж дня, 15.06.2022, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_2 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками вищевказаного центру про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації оголошеної Указом Президента України №69-2022 від 24.02.2022, отримав повістку про прибуття на 13:00 год., 20.06.2022, до пункту відправки в команду 143 НЦ, однак останній достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України №64-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69-2022 від 24.02.2022, не прибув, і за таких обставин ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Таким чином, ОСОБА_3 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, тим самим вчинивши дії, передбачені статтею 336 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, не визнав, суду пояснив, що 15.06.2022 він добровільно з`явився у воєнкомат для того щоб стати на облік. Пройшов КПП, його оформили, відвели у кабінет і видали повістку на наступний день. Наступного дня він прийшов, пройшов лікарську комісію, і йому дали знову повістку на 20.06.2022. Інструктаж з ним не проводили. 20.06.2022 йому стало погано, був великий тиск, і його відвезли у лікарню, пройшов обслідування, призначили лікування, однак виписку від лікаря він загубив. Він не пам`ятає чи повідомляв воєнкомат про те, що він у лікарні. Також ствердив, що 20.06.2022 коли йому стало погано у нього були наступні симптоми: тошнота і втрата свідомості. Після запитання суду про те чи не боліла також і голова, зазначив, що і голова боліла.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, повністю підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який працює головним спеціалістом ІНФОРМАЦІЯ_4 , суду пояснив, що 15.06.2022 ОСОБА_3 пройшов військово-лікарську комісію, був визнаним придатним до військової служби і йому було вручено повістку на 20.06.2022 для подальшої відправки до військової частини №143 НЦ. На вказану дату ОСОБА_3 , не з`явився і ІНФОРМАЦІЯ_5 направив матеріали до поліції. Ствердив, що з обвинуваченим він зустрічався у воєнкоматі, однак повістку вручав не він. Всі хто призивається підписують документ із попередженням про кримінальну відповідальність. Також ведеться облік осіб, які мали з`явитися. Свідку не відомо чи повідомляв ОСОБА_3 про причини неявки.

Відповідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.08.2022, подану ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 була вручена бойова повістка про прибуття 20.06.2022 до пункту відправки у команду №143НЦ, однак такий не з`явився для відправки до військової частини №143НЦ, а тому просять внести відомості до ЄРДР про кримінальне провадження за ст. 336 КК України.

Згідно розписки 15.06.2022 ОСОБА_3 отримав повістку та зобов`язаний був з`явитися о 13 год. 00 хв. на 20.06.2022, у графі «Команда №» зазначено « ОСОБА_7 ».

Згідно копії повістки ОСОБА_3 наказано о 13:00 год 20.06.2022 з`явитися до РТЦК та СП, мати документи і речі, вказані на звороті повістки. У графі «Команда №» зазначено « ОСОБА_7 ».

Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , такий 15.06.2022 медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 визнаний придатним до військової служби згідно протоколу №93/2 від 15.06.2022.

Відповідно до мобілізаційного розпорядження ОСОБА_3 є військовозобов`язаним - солдатом. У даному мобілізаційному розпорядженні відірваний контрольний талон №1.

Згідно обліково-послужної картки на ім`я ОСОБА_3 , такий є придатним до військової служби та призваний ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 20.06.2022 №5292, 15.06.2022 було проведено медичний огляд ВЛК ОСОБА_3 , який згідно протоколу №93/2/1987 від 15.06.2022 визнаний придатним до проходження військової служби.

Згідно кратки обстеження та медичного огляду ОСОБА_3 15.06.2022 пройшов медичне обстеження усіма спеціалістами, що засвідчене особистим підписом лікаря та скріплене його особистою печаткою із зазначенням дати проведення медичного огляду.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_6 , наданим ним в судовому засіданні, суд враховує, що його покази прямо стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення і безпосередньо стосуються фактів, які мали місце 15.06.2022, зокрема такий ствердив, що ОСОБА_3 була вручена саме бойова повістка, однак останній на час визначений у повістці не з`явився.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 336 КК України передбачено кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу, громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, зокрема до військового комісаріату для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Відповідно до п.69 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого Постановою КМУ від 21 березня 2002 р. № 352, відповідно до результатів медичного огляду призовника, його особистих якостей, рівня освіти, а також матеріального і соціального стану призовника та членів його сім`ї районна (міська) призовна комісія виносить одне з рішень про: придатність до військової служби і призов на строкову військову службу з призначенням до виду (роду) військ (сил) Збройних Сил, інших військових формувань, а також визначає строк відправлення його у військову частину

Відповідно до п.3.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 40, постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Судом установлено, що 15.06.2022 ОСОБА_3 пройшов ВЛК та визнаний придатним до військової служби (підтверджується довідкою ВЛК), після чого отримав повістку із наказом з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 20.06.2022 на 13:00, однак у час указаний у повістці не з`явився, про причини неявки не повідомляв.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо дати проходження медичного огляду, оскільки матеріалами кримінального провадження чітко встановлено, що такий огляд ОСОБА_3 проходив 15.06.2022. Стосовно того, що довідка ВЛК датована 20.06.2022, то це жодним чином не робить такий доказ неналежним чи не допустимим, не може ставити під сумнів факт проходження такого огляду саме 15.06.2022, як і не може свідчити про те, що у ОСОБА_3 , після проходження медичного огляду саме 15.06.2022 та отримання ним повістки не виникло обов`язку з`явитися 20.06.2022 для відправлення до військової частини для відбуття військової служби у зв`язку з мобілізацією.

А отже відповідні доводи сторони захисту суд відхиляє.

Відносно посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_3 не був зарахований у запас, то оскільки ОСОБА_3 визнаний придатним за станом здоров`я до проходження військової служби і не досяг граничного віку перебування у запасі, то з врахуванням приписів ст. 27 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», такі доводи є недоречними, а саме по собі відсутність окремого наказу про зарахування ОСОБА_3 у запас, не виключає можливість призову його для проходження військової служби.

Щодо доводів сторони захисту про те, що відсутні докази отримання ОСОБА_3 саме «бойової повістки», суд зазначає наступне.

Так, у досліджених судом повістці на ім`я ОСОБА_3 та розписці про отримання повістки не зазначено, що така повістка є саме «бойовою». Водночас, чинне законодавство не містить такого поняття як «бойова повістка», а відповідні нормативно-правові акти оперують терміном «повістка». А отже слід виходити з природи виданої повістки, з урахуванням обставин, за яких вона вручалася особі. Суд констатує, що таку повістку ОСОБА_3 отримав 15.06.2022, після проходження медичного огляд та визнання його придатним до військової служби, а отже така повістка може бути виключно для направлення для відбуття військової служби у зв`язку з мобілізацією. Про те, що указана повістка є саме такою, також свідчить зазначення у ній повідомлення про необхідність узяти певні речі, а також запис про військовому частину - «143НЦ», до якої для проходження відбуття служби направляється ОСОБА_3 . Додатково про вручення ОСОБА_3 саме повістки для направлення для відбуття військової служби у зв`язку з мобілізацією свідчить і наявність мобілізаційного розпорядження на його ім`я з відірваним корінцем №1.

З урахуванням наведеного суд критично оцінює указані доводи сторони захисту та відхиляє їх.

Відносно доводів сторони захисту про те, що ОСОБА_3 не було вручено військовий квиток під розписку, а також щодо неналежного оформлення певних документів, то суд констатує, що це жодним чином не впливає на сам факт неявки обвинуваченого ОСОБА_3 за врученою йому повісткою для відправлення для проходження військової служби у зв`язку з мобілізацією. А отже такі доводи не мають якогось самостійного правового значення та не впливають на правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Щодо доводів сторони захисту відносно поважності причин неявки ОСОБА_3 20.06.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , з посиланням на його звернення до лікаря через поганий стан здоров`я внаслідок підвищеного артеріального тиску, то таке не підтверджене належними доказами. Окрім того під час допиту ОСОБА_3 назвав симптоми, які у нього були 20.06.2022, і такі не зовсім притаманні підвищеному артеріальному тиску, зокрема нудота. Також ОСОБА_3 відразу не назвав такий притаманний підвищеному артеріальному тиску симптом як головний біль (найчастіше в потиличній чи тім`яній частині), і лише після того як суд запитав його про це, ствердив, що і голова боліла. А тому суд такі твердження обвинуваченого оцінює критично.

А отже ОСОБА_3 , отримав повістку про прибуття на 13:00 год., 20.06.2022, до пункту відправки в команду 143 НЦ, однак у вказаний у повістці час до пункту відправки не з`явився, по поважні причини неявки не повідомив, у зв`язку в його діях є склад злочину передбаченого ст. 336 КК України.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеним поза розумним сумнівом факт:

ухилення ОСОБА_3 від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, тобто вчинення ним злочину, передбаченого ст. 366 КК України;

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, проживає у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Згідно досудової доповіді складеної Хустським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середню ймовірність небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій статті 366 КК України, у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи обставини, що характеризують тяжкість кримінального правопорушення, відсутність у обвинуваченого ОСОБА_3 судимості на момент вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, зокрема, що такий проживає у цивільному шлюбі та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1