Справа № 346/549/16-к
Провадження № 1-кп/346/7/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

колегія в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, працюючого верстатником ПП «Лаванда», судимого - 14.05.2001 р. Коломийським міськрайонним судом за ст.. 140 ч.3, 140 ч.2, 145 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; - 10.04.2014 р. Коломийським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3 КК України до покарання у виді 1700 грн. штрафу, депутатом не являється, громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України;

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, із середньо-спеціальною освітою, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше судимого: - 20.08.2003 вироком Коломийського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; - 14.12.2004 вироком Коломийського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці; - 25.11.2010 вироком Коломийського міськрайонного суду за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень; - 18.08.2011 вироком Коломийського міськрайонного суду за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт; - 22.09.2015 вироком Коломийського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 301 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 гривень; - 21.07.2022 вироком Івано-Франківського міського суду затверджено угоду про визнання винуватості за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України,

встановила:

Обвинувачений ОСОБА_12 вчинив умисне вбивство за попередньою змовою групою осіб та відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб повторно.

Обвинувачений ОСОБА_11 вчинив умисне вбивство за попередньою змовою групою осіб та відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Кримінальні правопорушення вчинено при таких обставинах.

02 жовтня 2015 року протягом вечора обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розпивали спиртні напої м. Коломия в ході чого обвинувачений ОСОБА_14 поскаржився обвинуваченому ОСОБА_13 на невідомого чоловіка, який протягом дня турбує його постійними телефонними дзвінками й нецензурною лайкою. Під час розпиття спиртних напоїв обвинувачений ОСОБА_14 почав телефонувати до невідомого з мобільного телефону обвинуваченого ОСОБА_13 , щоб з`ясувати причини дзвінків, однак змістовної розмови не відбулось, що надзвичайно розлютило обвинуваченого ОСОБА_14 .

В подальшому обвинувачені направились в квартиру обвинуваченого ОСОБА_14 , де продовжили розпивання спиртного. Будучи обуреним поведінкою невідомого під час телефонних розмов, обвинувачений ОСОБА_14 запропонував обвинуваченому ОСОБА_13 , зустрітись з невідомим і вчинити з ним фізичну розправу на що той погодився. Для виконання спільного злочинного наміру обвинувачений ОСОБА_14 наполегливо продовжував телефонувати до незнайомого та домовився з ним про негайну зустріч на перехресті вулиць Хмельницького та Петлюри в м.Коломия, під приводом з ясування стосунків. Під час обговорення спільних злочинних дій обвинувачені домовились завести потерпілого у безлюдне місце та позбавити життя.

Для реалізації свого злочинного наміру обвинувачений ОСОБА_14 взяв з квартири дерев яну палицю, заздалегідь заготовлену для нанесення тілесних ушкоджень, яку передав обвинуваченому ОСОБА_13 , а той заховав її у рукав куртки. Після цього вони пішли на призначену зустріч.

03.10.2015 р. біля о 00.10 год. обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_13 зустрілися біля кафе «Звенислава» на перехресті вулиць Хмельницького та Петлюри в м. Коломия з невідомим, який виявився їх спільним знайомим - потерпілим ОСОБА_15 і обвинувачений ОСОБА_14 одразу розпочав з потерпілим ОСОБА_15 сварку щодо телефонних дзвінків й розмов та повів його поміж дерев подалі від дороги в напрямку будинку АДРЕСА_3 , а обвинувачений ОСОБА_13 слідував за ними.

Обвинувачений ОСОБА_14 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних стосунків, реалізовуючи спільний злочинний намір, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, за попередньою змовою групою осіб, став умисно наносити ОСОБА_15 удари кулаками в голову та по тілу, внаслідок чого повалив його на землю. При цьому вибив з рук потерпілого мобільний телефон і, який впав на землю.

Обвинувачений ОСОБА_13 на вимогу обвинуваченого ОСОБА_14 витягнув з рукава куртки та подав останньому заздалегідь заготовлену дерев`яну палицю для спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.

Обвинувачений ОСОБА_14 умисно, агресивно, став наносити лежачому потерпілому численні цілеспрямовані удари ногами, руками та дерев`яною палицею в життєво важливу ділянку тіла - голову, а також по тулубу та кінцівках.

Обвинувачений ОСОБА_13 будучи об`єднаним з обвинуваченим ОСОБА_14 єдиним умислом, спрямованим на позбавлення життя потерпілого, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приєднався до обвинуваченого ОСОБА_14 та також умисно став наносити ОСОБА_15 ногами численні цілеспрямовані удари по голові, тулубу та кінцівках.

В результаті спільних злочинних дій обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 спричинили ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани лобної ділянки зліва (лінійно-звивистої форми; з гострими кінцями; з нерівними осадненими, кровонапливними краями та тканинними перетинками у дні); численних саден та синців, на фоні травматичного набряку м`яких тканин, на волосистій частині голови та обличчі ( в тім`яній, лівій завушній, лобній, орбітальних, виличних та щічних ділянках, в ділянках спинки носа, підборіддя та губ, з розривами слизової оболонки останніх); відповідних їм протяжних (великих за площею та глибиною) просякаючих крововиливів у м`яких тканинах волосистої частини голови та обличчя, крововиливів в оболонках лівого ока; багатоуламкового перелому носових кісток, з відривом від них хрящів носа; вогнищевих обмежено-дифузних субарахноїдальних крововиливів в межах скроневих, тім`яних та лобних часток; численних, значних розмірів, синців в ділянках передньої, правої бокової, лівої бокової та задньої поверхонь грудної клітки; відповідних їм протяжних (великих за площею та глибиною), масивних, переважно, на всю товщу грудної стінки, крововиливів у підшкірно-жировій клітковині та м`язах грудної клітки, з розповсюдженням на поперекову ділянку; лінійного перелому лівої лопатки та неповного поперечного перелому 11 ребра зліва; відповідних останньому крововиливів у тканину лівої легені (вогнища забою); численних, значних розмірів синців та саден на їх фоні, на різних поверхнях рук; відповідних їм, значних розмірів, масивних крововиливів у підшкірно-жировій клітковині та м`язах рук, з розміщенням підшкірно-жирової клітковини на лівому передпліччі та багатоуламковим переломом лівої ліктьової кістки; трьох забійних ран в ділянці лівої гомілки; численних, значних розмірів, синців та саден на їх фоні, на різних поверхнях ніг та в сідничних ділянках; відповідних їм, значних розмірів, масивних крововиливів у підшкірно-жировій клітковині та м`язах, з розміщенням підшкірно-жирової клітковини на гомілках та багатоуламкового перелому правої великогомілкової кістки, які згідно висновку експерта № 177 судово-медичної експертизи, в комплексі, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення.

При цьому, обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , за попередньою змовою між собою, умисно нанесли ОСОБА_15 цілеспрямовані, численні, не менше 35 ударів, з них не менше 11 в життєво важливу ділянку тіла - голову, а також не менше 6 в ділянку тулубу, не менше 7 в ділянки рук та не менше 11 в ділянки ніг і в момент нанесення згаданих ударів обвинувачені усвідомлювали суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачали суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажали їх настання - смерті ОСОБА_15 .

Після спричинення численних тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , обвинувачені з місця події втекли, залишивши потерпілого лежати на землі, розуміючи, що від згаданих отриманих ударів та травм потерпілий не виживе.

Побитого потерпілого ОСОБА_15 виявили перехожі, які викликали швидку медичну допомогу. Після доставки потерпілого до Коломийської ЦРЛ останнійн цього ж дня від отриманої поєднаної травми голови, тулубу та кінцівок, з множинними травмами м`яких тканин тіла, переломами кісток скелету, з ушкодженням внутрішніх органів, розвитком тканинної крововтрати та шоку (травматичного та гіповолемічного), помер.

Крім того, 03 жовтня 2015 року обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 неподалік будинку АДРЕСА_3 , на грунті неприязних стосунків, за попередньою змовою групою осіб, з метою позбавлення життя, умисно нанесли потерпілому ОСОБА_15 ряд цілеспрямованих ударів руками, ногами та дерев яною палицею в життєво важливу ділянку тіла голову, а також по тулубу та кінцівках, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення та перебувають у причинному зв язку з настанням смерті. Під час нанесення тілесних ушкоджень обвинувачений ОСОБА_14 вибив з рук потерпілого мобільний телефон марки «Нокіа», який впав на землю.

Після спричинення тілесних ушкоджень, у обвинувачених виник умисел на відкрите викрадення майна потерпілого, групою осіб, і реалізовуючи такий спільний злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_14 обшукав кишені лежачого на землі ОСОБА_15 , який внаслідок отриманих травм не міг чинити опору, а не знайшовши нічого цінного, обвинувачені відкрито заволоділи мобільним телефоном ОСОБА_15 марки «Нокіа» вартістю 500 грн., який знаходився на землі.

Після цього, обвинувачені з пограбованим телефоном з місця події втекли, залишивши потерпілого лежати на землі, будучи впевненими, що останній від отриманих численних травм не виживе. Пограбованим майном розпорядились на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_12 повідомив суду, що визнає вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, після чого змінив свою думку та вказав, що вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 п.12 ст.. 115 та ч. 2 ст. 186 КК України визнає частково та пояснив, що 02 жовтня 2015 року близько 19.30 годин вийшов з дому, щоб купити пеленки. По дорозі йому зателефонував обвинувачений ОСОБА_14 та запросив його в магазин «555» в м. Коломия по вул. Січових Стрільців. У вказаному магазині, за столиками, вони разом з ОСОБА_14 та ще одним знайомим на ім я ОСОБА_17 пили пиво. ОСОБА_14 попросив, щоб він, обвинувачений ОСОБА_13 , з свого мобільного телефона з оператора «МТС» подзвонив на продиктований ОСОБА_14 номер для того, щоб з ясувати чи знайомий йому, ОСОБА_13 , голос невідомого, який постійно безпричинно дзвонить ОСОБА_14 . Коли він додзвонився, то сказав невідомому чоловіку, що у нього з цього номера пропущений виклик нащо невідомий заперечив щодо здійснення таких дзвінків. Після чого купили бутилку пива та на пропозицію ОСОБА_14 пішли до останнього додому. Будучи по місцю проживання ОСОБА_14 знову зателефонував невідомий чоловік, про що ОСОБА_14 говорив з ним, не знає.

Біля 23.30 год. ОСОБА_14 запропонував пройтись по вулиці і випити ще пива. Вони йшли в сторону кафе «Звенислава», де у кафе підійшов потерпілий ОСОБА_18 . Коли вийшли біля 12 год.ночі з кафе, то ОСОБА_14 розмовляв з ОСОБА_18 . Він,обвинувачений ОСОБА_13 йшов спереду або ззаду, не пам ятає. Між ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , який перебував у стані алкогольного сп яніння, тривала розмова про телефонні дзвінки. ОСОБА_18 заперечував, що дзвонив ОСОБА_14 . Втрьох йшли в напрямку до центру міста по вул.Петлюри, можливо в цілодобовий магазин. Після чого зупинились неподалік кафе «Звенислава», ОСОБА_14 та ОСОБА_18 були попереду. ОСОБА_14 наніс ОСОБА_18 два удари, з яких перший удар рукою в ділянку шиї, другий удар палицею схожою на ніжку від «пуфіка», звуку від ударів не чув. Звідки у Жилика була палиця не знає. Коли ОСОБА_14 наніс удар палицею, то він ОСОБА_13 її забрав, а ОСОБА_14 сказав, що ОСОБА_18 намагався його підрізати ножем ручної роботи з червоного дерева і з двох сторін загострене лезо. Від отриманих ударів ОСОБА_18 сів на землю, ОСОБА_14 продовжив розмову. ОСОБА_18 постійно говорив, що не дзвонив до ОСОБА_14 , і попросив води. Так як води не було, то він, ОСОБА_13 , дав потерпілому сигарету. Зазначив ОСОБА_13 , що ударів потерпілому не наносив. Крім того пояснив, що пограбував мобільний телефон у потерпілого, який знаходився біля останнього. Наступного дня про пограбований телефон розказав Жилику. Він, ОСОБА_13 не бачив, щоб потерпілий був побитий. Після нанесених ударів він, ОСОБА_13 з ОСОБА_14 дерев яну палицю забрали з собою. На вказаній палиці слідів крові не бачив. По дорозі зайшли в магазин «Гермес», де ОСОБА_14 знайома дівчина перев язала поранену руку, після чого вони пішли на зупинку біля магазину «Гермес» де пили пиво. Після цього пішли до ОСОБА_14 додому, де і заснули. Зранку розказав ОСОБА_14 про пограбований телефон. Коли дізнались про смерть потерпілого, то пограбований мобільний телефон, одяг, вищезгаданий ніж він, обвинувачений ОСОБА_13 , викинув у «бункер» по місцю своєї роботи (територія заводу «Коломиясільмаш»).

Крім того обвинувачений ОСОБА_13 заначив, що під час досудового слідства на нього здійснювався працівниками поліції психологічний тиск, його били по голові, щоб примусити давати покази, якими він себе оговорив, а саме, що бив ОСОБА_15 , хоча насправді цього не робив однак з скаргою особисто не звертався, як і не звертався його захисник.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, не визнає.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_8 підтримав у судовому засіданні клопотання про визнання недопустим доказом протокол слідчого експерименту від 09.10.2015 р. з ОСОБА_13 посилаючись на те, що з матеріалів досудового слідства, долучених до матеріалів кримінального провадження, вбачається, що обвинувачення грунтується на визнавальних показаннях ОСОБА_13 , даних на досудовому слідстві, а саме в ході допиту та слідчого експерименту.

Однак в ході допиту в судовому засіданні ОСОБА_12 повідомив, що після затримання працівниками міліції в жовтні 2015 року він був побитий ними з метою схиляння до надання потрібних слідству показів. Били його в голову і по тілу. Боячись повторення побиття, він надавав покази, які від нього вимагав слідчий.

Крім того захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання про зміну правової кваліфікації обвинуваченому ОСОБА_13 з п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України посилаючись на відсутність складу кримінальних правопорушеннь, , передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України, так як ОСОБА_13 ніякого умислу на заподіяння будь яких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_15 не мав і, навпаки, забрав дерев?яну палицю у обвинуваченого ОСОБА_14 , та забрав телефон потерпілого ОСОБА_15 з місця події, з власної ініціативи, тому його діяння слід кваліфікувати за ч.1 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 пояснив, що 02.10.2015 року до 12 години з колишньою дружиною та дочкою були на концерті у спортивному комплексі, мобільний телефон вимкнув, після концерту пішов до магазину «555» по вулиці Палія в місті Коломия, де зустрів знайомого ОСОБА_19 , який запорпонував випити пива в кафе магазину «555».Після розпиття пива він, обвинувачений ОСОБА_14 , вийшов на вулицю увімкнув свій мобільний телефон і йому почали надходити ряд SMS повідомлень серед яких один невідомий номер. Повернувшись в кафе зателефонував на невідомий номер, щоб дізнатись, хто дзвонив. Ніхто не взяв трубку, коли подзвонив вдруге, то невідомий чоловік сказав, що до нього, ОСОБА_14 , не дзвонив. Біля 20 години до нього, обвинуваченого ОСОБА_14 , подзвонив обвинувачений ОСОБА_13 і сказав, що підійде в кафе. Він, ОСОБА_14 з знайомим ОСОБА_17 знову вийшли на вулицю перекурити і він, ОСОБА_14 знову телефонував на невідомий номер для з`ясування причин дзвінків до нього. На його дзвінок відповів невідомий чоловік, було чути у телефоні як сміялися хлопці і цей чоловік передав трубку комусь іншому. Він, ОСОБА_14 сказав невідомому чоловікові, що до нього дзвонили з цього номера, але відповіді не отримав. Повернувшись знову в кафе прийшов обвинувачений ОСОБА_13 і також розпивав пиво. Він, обвинувачений ОСОБА_14 , запитав у обвинуваченого ОСОБА_13 чи користується оператором мобільного зв`язку «Life» і попросив набрати невідомий номер з його, ОСОБА_13 , мобільного телефону. Коли ОСОБА_13 подзвонив, то невідомий чоловік не сказав хто він. У зв`язку із зачиненням магазину він, обвинувачений ОСОБА_14 , разом з обвинуваченим ОСОБА_13 пішли додому до нього, де продовжили пити пиво. Біля 23:30 цього ж дня він, ОСОБА_14 , знову згадав про невідомий дзвінок. У нього на той час були проблеми з поліцією. Зазначив ОСОБА_14 , що йому було цікаво, хто до нього дзвонить, що від нього хочуть. Ще раз подзвонив на невідомий номер, запропонував незнайлмцю зустрітися біля кафе «Звенислава» і випити, на що останнній погодився. Після цього ОСОБА_14 сказав ОСОБА_13 , що вони йдуть в кафе «Звенислава» випити пиво. Він, ОСОБА_14 з шафи взяв дерев`яну биту, яку заховав в рукав. Перебуваючи в кафе «Звенислава» подзвонив до невідомого чоловіка, як згодом з`ясувалось потерпілого ОСОБА_18 , який вже був на вході в кафе, і коли вони побачили один одного припинили виклики по мільних телефонах. Він обвинувачений ОСОБА_14 повідомив, що не був знайомий з потерпілим ОСОБА_18 . Привітавшись потерпілий ОСОБА_18 , з яким він ОСОБА_14 не був знайомий, запропонував випити пива, однак він, ОСОБА_14 сказав, що пиво їм вже не продадуть і запропонував піти до цілодобового магазину «Іринка». Коли виходили з кафе «Звенислава» перейшли на протилежну сторону та пішли до магазину «Іринка», потім згадали, що є новий магазин, розвернулись і пішли в протилежному напрямку до магазину. Коли прийшли до нового магазину пива не було, знову розвернулись та пішли у напрямку до магазину «Іринка». Коли йшли в напрямку магазину «Іринка» він, ОСОБА_14 , знову питав про телефонні дзвінки з мобільного телефона ОСОБА_18 і звідки у потерпілого його, номер мобільного телефона. На що потерпілий, який перебував у стані алкогольного сп яніння, відповів : « ОСОБА_20 не знаю, може ти помилився» і в цей час витягнув ніж з кишені. Він, ОСОБА_14 сказав ОСОБА_18 викинути ніж, а останній почав нецензурно лаятись і стверджував, що не дзвонив до нього. Коли ОСОБА_18 відволікся на ОСОБА_13 він, ОСОБА_14 , в цей момент вдарив потерпілого долонею в ліву сторону обличчя, від чого потерпілий присів на землю, а він ОСОБА_14 продовжив з`ясовувати звідки у потерпілого його номер мобільного телефону. В цей час ОСОБА_18 різко "зірвався" з місця та наніс ножем йому, Жилику, удар в ліву руку, де на сьогоднішій день залишився шрам. Від болю він, ОСОБА_14 , витягнув палицю і почав бити ОСОБА_18 . Коли бив по руці, де був ніж, ОСОБА_18 спіткнувся, захитався та впав, а він ОСОБА_14 наніс йому ще декілька ударів. Коли ОСОБА_13 відштовхував його, ОСОБА_14 , то він, став ногою на руку потерпілого, забрав ніж із загостреннями верху та низу з пластиковою ручкою на якій були дві металічні деталі, і поклав собі в кишеню. Потерпілий продовжував нецензурно лаятись, попросив води та сигарету. Так як води не було ОСОБА_13 дав йому сигарету. Після чого він, ОСОБА_14 , сказав ОСОБА_18 : «Коли протверезієш, передзвониш, зустрінемось і обговоримо». Він, ОСОБА_14 , з ОСОБА_13 пішли знову до нього додому забравши з собою ніж та биту. Коли прийшли додому, по місцю проживання його, ОСОБА_14 , він біля дзеркала поклав ніж та биту, змив з руки кров, переодягнувся. Вдома були декілька хвилин, після чого в 00:30 пішли з ОСОБА_13 в магазин по вулиці Січових Стрільців «Гермес», де розпивали пиво і його, ОСОБА_14 , знайома ОСОБА_21 перебинтувала йому руку. Коли випили пиво, пішли з ОСОБА_13 в магазин біля школи №10, сиділи на зупинці пили пиво до 5-6 години ранку, після чого повернулись до нього, ОСОБА_14 , додому. Спали до 12-13 години, після чого пішли додому до ОСОБА_13 . Згодом вийшли на вулицю та зустріли знайомого ОСОБА_13 , який повідомив, що знайшли вбитого ОСОБА_18 . Він, ОСОБА_14 , налякався, побіг додому, зібрав усі свої речі, ніж, палицю, а ОСОБА_13 побіг до свого дому по свої речі, з якими пішли на завод «Сільмаш», де працював ОСОБА_13 . Він, ОСОБА_14 , кинув свої речі, ніж та палицю у вогонь,де спалюють трачку, а ОСОБА_13 кинув свої речі у підвал. Вказав ОСОБА_14 , що биту взяв для самооборони і наносив потерпілому удари через те, що у останнього в руках був ніж. Чи наносив удари ОСОБА_22 не бачив. Від ОСОБА_13 наступного дня дізнався про пограбований останнім мобільний телефон у потерпілого. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, не визнає.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_23 підтримав у судовому засіданні клопотання про визнання недопустим доказом висновок судово-медичної експертизи трупа потерпілого ОСОБА_24 № 177 від 13.11. 2015 р., проведеної експертом Коломийського районного відділення Івано-Франківського Обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_25 , посилаючись на те, що із пояснень свідків - лікарів Коломийської ЦРЛ ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 потерпілий ОСОБА_15 , перебуваючи у стані алкогольного сп яніння і будучи живим, перебував у віданні лікарів з 5.36 годин до 6.45 годин, якщо вірити лише медичним документам, або навіть з 5.37 годин до 9.15 хвилин, і допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_25 зазначив, що висновок в т.ч. щодо механізму нанесення ушкоджень і «нападників був зроблений на підставі описової частини постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи, а поскільки такий висновок встановлює безпосередній причинно-наслідковий зв?язок між тілесними ушкодженнями, виявленими у ОСОБА_29 та його смертю, то при його складанні обставини надання ОСОБА_29 відповідної правилам лікування, своєчасної достатньої медичної допомоги взагалі не з?ясовувалися і не досліджувалися експертом ОСОБА_25 .

Крім того, підтримав захисник клопотання про зміну правової кваліфікації обвинуваченому ОСОБА_14 з п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України на ст. 124 КК України посилаючись на те, що висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_24 № 177 від 13 листопада 2015 року, проведеної експертом Коломийського районного відділення Івано-Франківського Обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_25 , вважає недостовірним і недопустимим доказом з підстав, наведених в окремому клопотанні, тому, що при складанні зазначеного висновку обставини надання потерпілому ОСОБА_29 відповідної своєчасної і достатньої медичної допомоги експертом не досліджувалися, тому стверджувати про наявність причинно-наслідкового зв?язку між нанесенням ОСОБА_14 тілесних ушкоджень ОСОБА_15 і смертю ОСОБА_15 , є сумнівним припущенням, а тому дії ОСОБА_14 слід кваліфікувати за статтею 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Не зважаючи на такі показання обвинувачених, їх вина доведена, а заперечення спростовуються сукупністю зібраних в кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні доказів, які суд вважає належними та допустимими.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що її син ОСОБА_30 02 жовтня 2015 року близько 20.00 був вдома та чекав на дзвінок по роботі. Знає зі слів дочки- свідка ОСОБА_31 , що ОСОБА_32 весь вечір дзвонив незнайомець і погрожував, дочка чула розмову брата по мобільному телефону, який агресивно говорив з незнайомим йому чоловіком, казав, щоб йому не дзвонили і відчепились. Дзвінки були з телефона обвинуваченого ОСОБА_13 . В той же вечір, син біля 21.год.вийшов на вулицю, але ночувати додому не прийшов. Біля 8.00 год. 3 жовтня 2015р. подзвонила їй ОСОБА_33 та повідомила, що ОСОБА_34 у лікарні.

Згодом бачила відеозапис з камер відеоспостереження, на якому видно, що її син зустрівся з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 біля кафе «Звенислава», як вони зайшли в кафе та вийшли, а потім разом переходили дорогу. Вказала, що обвинувачені не надали допомоги її сину ОСОБА_15 на місці скоєння кримінального правопорушення, незважаючи на ОСОБА_35 , що мали таку можливість. Просить суд суворо покарати обвинувачених.

Крім того потерпіла підтримала цивільний позов, якого уточнила, та просить стягнути з обвинувачених моральну шкоду по 250 000 гривень з кожного посилаючись на те, що хоча обвиуваченими їй добровільно відшкодовано матеріальну шкоду, однак із-за умисного вбивства та пограбування останніми її сина їй заподіяно моральні та фізичні страждання, які позначили негативні зміни у її житті із-за втрати сина: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов?язків, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; отримавши звістку про смерть сина стан здоров`я погіршився. Просить позов задовольнити.

Представник потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підтримав заявлений потерпілою уточнений цивільний позов про стягнення з обвинувачених завданої потерпілій моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_31 пояснила, що 2 жовтня 2015 року біля 19.30 год. її брат ОСОБА_30 прийшов додому, був тверезий, можливо пив пиво, вони поспілкувалась і він відпочивав, слухав музику. Біля 20.00 год. до брата на мобільний телефон почали надходити дзвінки від невідомої особи на що брат відповідав «що від мене хочете, я не знаю, хто ви?» і припиняв розмову. Дзвінки продовжувались і розмова брата ставала агресивною. ОСОБА_34 говорив, що невідомий чоловік до нього дзвонить і чого хоче він не знає. Брат не хотів брати трубку так як чекав дзвінок по роботі. Потім він ліг відпочивати і дивився телевізор, а вона поїхала на таксі до роботи, після цього більше його не бачила. З відеозаписів, які їй демонстрував слідчий бачила, як обвинувавчений ОСОБА_14 , якого вона знає та невідомий їй чоловік йшли в напрямку до кафе «Звенислава» і було видно, що у ОСОБА_14 в руках був предмет схожий на палицю, яку останній передав ОСОБА_13 , який в свою чергу сховав палицю, а через деякий час туди зайшов її брат - ОСОБА_15 . Виходили вони вже всі разом та перейшли на другий бік дороги. Бачила по поведінці брата, що вів себе незвично.

Свідок ОСОБА_36 пояснив, що 3 жовтня 2015 року повертався близько 04.00 год. з нічного клубу. По лівій стороні вулиці Петлюри в м. Коломия почув стогін та побачив лежачу людину, яка закривала руками голову. Коли підійшов, щоб надати допомогу, побачив, що у чоловіка сильно побите лице і його постійно трясло. Чоловік стогнав, просив пити і наполягав викликати йому таксі. Він свідок пішов до кав ярні, яка знаходиться неподалік та приніс йому води. Потім ще раз пішов до кав ярні, дзвонив в швидку, однак додзвонитися не зміг. Тоді попросив в перехожого мобільний телефон, так як його вимкнувся, та викликав таксі. Таксі приїхало, однак водій сказав викликати швидку так як ОСОБА_37 був сильно побитий. В подальшому водій таксі викликав через диспетчера швидку допомогу. Потерпілий ОСОБА_18 постійно стогнав, а коли водій таксі посвітив телефоном, то він свідок побачив, що у потерпілого сильно побите лице, очі не міг відкрити, казав лише, що дуже болять ноги, ребра, тіло. Через деякий час приїхала швидка допомога, і на прохання працівників швидкої допомоги він допоміг потерпілого покласти спочатку на ноші, а потім в карету швидкої допомоги. Вказав, що знав потерпілого ОСОБА_37 , але було темно і лице останнього було сильно побите і він його не відразу впізнав. Також заначив, що потерпілий був товариським, агресії не проявляв.

Свідок ОСОБА_38 пояснила, що товаришує з ОСОБА_39 , яка розповіла їй як в кінці жовтня 2015 р. працювала у магазині «Гермес» по вул. Січових Стрільців у місті Коломия, та до неї на роботу близько 01:00 год. ночі заходив обвинувачений ОСОБА_14 з порізаною лівою рукою, та з ним був ще хлопець, і ОСОБА_39 перемотала руку обвинуваченому ОСОБА_14 , а останній розказав, що побився.

Свідок ОСОБА_40 пояснив суду, що він був знайомий із потерпілим. Вказав, що приблизно місяць-півтора до події, пов язаної зі смертю потерпілого бачив у останнього заводський ніж-рукоятка помаранчевого кольору, якого потерпілий можливо носив для самозахисту або самооборони.

Свідок ОСОБА_27 пояснив, що працює лікарем приймального покою у Коломийській ЦРЛ і 3 жовтня 2015 року, зранку, до приймального покою швидкою допомогою було доставлено потерпілого ОСОБА_18 , який поводив себе неадекватно, на його думку був у стані алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурно та не міг рухатися самостійно. Невідкладні заходи вживалися працівниками швидкої допомоги, у приймальному покої потерпілого оглядали, виміряли артеріальний тиск. Перебував потерпілий у приймальному покої близько 15 хв., після чого його направили на рентген і ранком, точно не пригадує час, близько 7 год. ОСОБА_37 помер.

Свідок ОСОБА_28 пояснив, що працює лікарем травматологом Коломийської ЦРЛ і біля 5 ранку до приймального покою було доставлено потерпілого ОСОБА_18 , де його оглядав лікар приймального покою. Згодом, він оглядав потерпілого, зазначив, що потерпілий не давав можливості провести огляд повністю, у потерпілого були ссадна і забої голови, руки були сині та побиті, тому він призначив йому зробити рентгенологічне обстеження та загальний аналіз крові. Вказав, що потерпілий ОСОБА_18 був побитий, перебував у стані алкогольного сп`яніння, на всі запитання, які задавав лікар - чіткої відповіді не надавав.

Свідок ОСОБА_26 пояснив, що він працює лікарем швидкої медичної допомоги, не пригадує точно дату та час, але приблизно о 05:30 ранку, коли вони з бригадою приїхали на виклик, то побачили під деревом лежачого хлопця, обличчям до землі на лівому боці. Коли він підійшов до потерпілого, побачив що його обличчя було сильно побите, подряпане та все в гематомах. Після чого, хлопці, які були біля потерпілого, допомогли погрузити його на ноші. В машині швидкої допомоги, він свідок, провів поверхневий огляд потерпілого, при якому виявив висохшу кров на ранах, виміряв артеріальний тиск. Потерпілий розповів, що його все болить так як його побили. Під їхавши до приймального покою, потерпілого обережно транспортували до вказаного закладу.

Показання потерпілої та свідків суд визнає достовірними доказами, оскільки вони узгоджуються між собою та об"єктивно підтверджуються дослідженими документами в справі. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_41 пояснив, що підтримує складений ним висновок експерта № 10 від 17.02.2020р. по проведеній судово-медичній експертизі. Вказав, що експертним дослідженням встановлено, що обвинувачений ОСОБА_14 прибув на експертизу після загоєння рани на руці (долонній поверхні лівою кисті ), тому надати відповідь «яка була рана, від дії якого предмета вона утворилась?» не представилось можливим. Зазначив, що дане тілесне ушкодження (рубець), має давність більше 1,5 роки від моменту проведення судово-медичної експертизи.

Допитаний експерт ОСОБА_25 підтримав складений ним висновок № 177 від 03.10.2015 р. та пояснив, що при складанні висновку враховував матеріали кримінального провадження, огляд місця події від 03.10.2015, медичну картку стаціонарного хворого №11545 та результати проведеного судово-медичного дослідження трупа, що при огляді трупа потерпілого ОСОБА_15 на тілі останнього було виявлено численні ушкодження, які були утворені при його житті; смерть ОСОБА_15 настала від поєднання травми голови, тулуба та кінцівок, з множинними травмами м`яких тканин тіла, переломами кісток з ушкодженням внутрішніх органів, розвитком тканинної крововтрати та шоку та ін., які в комплексі, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення. Всі ушкодження у ОСОБА_18 однотипні за клітинними проявами, характером, морфологією і можна вважати, що вони були спричинені тупим твердим предметом у короткий проміжок часу, приблизно одномоментно і розмежовувати їх немає можливості. По оглянутому трупу ОСОБА_18 його, експерта, дані співпадають з записами лікарів, які константували смерть. Визначення часу смерті потерпілого ОСОБА_18 у висновку грунтувалось в тому числі із записом з карти стаціонарного хворого, які не суперечать даним огляду трупа на місці смерті потерпілого, та висновку експерта. У лікарні потерпілий перебував у термінальній фазі шоку і помер під час проведення обстеження. Розтин трупа проведено з 10:00 год. до 15:00 год. після настання смерті. Вказав, що при даному дослідженні вся інформація найбільш інформативна і експертиза проведена безпосередньо. Встановлено причини смерті і тілесних ушкоджень, в стислі терміни.

Також винуватість обвинувачених підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом безпосередньо в судовому засіданні відповідно до ст.92 КПК України, а саме:

- рапортом, зареєстрованим 03.10.2015 року, згідно якого від чергового лікаря швидкої допомоги о 09.20 год. надійшло повідомлення про те, що 03.10.2015 року в Коломийську ЦРЛ доставлений невідомий, який помер. - (том 1, а.с.86);

- протоколом огляду місця події від 03.10.2015 року з фото таблицею, згідно якого в оглядовій кімнаті Коломийської ЦРЛ знаходився труп особи чоловічої статі (том 1, а.с. 13-20);

- повідомленням Головного лікаря Коломийської ЦРЛ, згідно якого вбачається, що 03.10.2015 року о 05.56 год. бригадою СШМД до приймального відділення Коломийської ЦРЛ доставлено невідомого, який 03.10.2015 року о 06.45 год. помер (том 1 а.с.93).

- довідкою № 216, згідно якої 04.10.2015 року о 05.56 год. бригадою ШМД в приймальне відділення Коломийської ЦРЛ доставлений пацієнт, який назвався ОСОБА_42 . Діагноз:закрита ч/м травма, струс головного мозку, гематома лівого ока, алкогольне сп`яніння, множинні гематоми та садна голови (том.1 а.с.94);

- протоколом огляду місця події від 03.10.2015 року та фототаблицею до нього, згідно яких біля будинку АДРЕСА_4 виявлено слід підошви взуття, сигарету та недопалок, листя з дерева із слідом коричневого кольору, схожого на кров, скляну банку, пластикову пляшку із написом «Fanta», слід ковзання (буксування) автомобіля, акумуляторну батарею телефону (том 1а.с. 95-103);

- протоколом обшуку від 07.10.2015 року, згідно якого в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , де зареєстрований ОСОБА_12 виявлено та вилучено куртку чоловічу сірого кольору із написом «t.sportswear», на верхній лівій кишені, манжетах кишень та рукавів наявні плями бурого кольору схожі на кров, мобільний телефон «Самсунг», шість курток та дві сім-карти мобільних операторів «МТС» і «Life» (том 1 а.с.110-112);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 177 від 03.10.2015 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_15 стали множинні травми м`яких тканин тіла з переломами кісток, які були спричинені тупим предметом (том 1 а.с.113);

- картою виїзду швидкої допомоги № 15290 А від 03.10.2015 року, з якої вбачається, що прибувши на виклик хворого, на ім`я ОСОБА_34 , бригада швидкої допомоги оглянула його та встановила попередній діагноз: алкогольне сп`яніння, гематома лівого ока, перелом ребер, струс головного мозку (том 1 а.с. 114);

- протоколом огляду місця події від 08.10.2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого на території заводу «Коломиясільмаш» виявлено та вилучено мобільний телефон «Нокіа», джинсові брюки, спортивну куртку, кепку, одну пару кросівок та носки (том 1 а.с. 116-125);

- протоколом огляду місця події від 08.10.2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_12 вказав місце на території заводу «Коломиясільмаш», де ОСОБА_11 спалив свій одяг та дерев`яну біту (том 1 а.с. 126-130);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.10.2015 року та фототаблицею до нього, в ході якого ОСОБА_12 розповів про послідовність подій, які відбувались 03.10.2015 року в м. Коломия по вул. Петлюри, в результаті яких ОСОБА_15 було спричинено тілесні ушкодженні від яких він помер (том 1 а.с. 147-173);

- протоколом огляду предметів від 02.11.2015 року - дисків із відеозаписами камер відеоспостереження від 03.10.2015 року, розміщених на будівлях кафе «Звенислава» на якому видно, що о 00 год. 08 хв. в кафе зайшли двоє осіб, схожих на ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , о 00 год. 10 хв. в зал зайшов чоловік, схожий на ОСОБА_15 і вони втрьох вийшли з приміщення кафе та пішли в напрямку центру міста та з камер відеонагляду Коломийської оДПІ, на якому видно що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 о 00 год. 16 хв. йдуть через двір Коломийської оДПІ, причому ОСОБА_12 тримав в руках дерев яну биту (том 1 а.с. 184);

- висновком експерта № 177 від 03.10.2015 року, згідно якого при огляді трупа ОСОБА_15 на тілі останнього було виявлено численні ушкодження, які були утворені при його житті; смерть ОСОБА_15 настала від поєднання травми голови, тулубу та кінцівок, з множинними травмами м`яких тканин тіла, переломами кісток з ушкодженням внутрішніх органів, розвитком тканинної крововтрати та шоку (том 1 а.с.190-194);

- висновком експерта № 729 від 07.10.2015 року, відповідно до якого кров з трупа ОСОБА_15 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами атни-А та анти-В за ізосирологічною системою АВО (том 1 а.с. 195);

- висновком експерта № 1183 від 07.10.2015 року, згідно якого при огляді трупа ОСОБА_15 було підтверджено крововиливи у м`які тканини зі слабо вираженими ознаками реактивних змін, вогнищевий субарахноїдальний крововилив, набряк м`якої оболонки та речовини головного мозку, нерівномірне кровонаповнення печінки, нирок та надниркових залоз (том 1 а.с. 196-197);

- висновком експерта № 1090 від 09.10.2015 року, відповідно до якої при токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_15 не виявлено метилового, етилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів (том 1 а.с. 198);

- висновком експерта № 09/12-1269 від 22.10.2015 року, згідно з яким кров ОСОБА_15 відноситься до групи О(І) з ізогемаглютинінами анти-А та Анти-В за ізосерологічною системою АВО (том 1 а.с. 200-201);

- висновком експерта № 09/12-1271 від 23.10.2015 року, згідно якого на наданих на дослідження рослинних листках виявлено кров людини, яка могла належати ОСОБА_15 (том 1 а.с. 203-205);

- висновком експерта № 09/12-1270 від 27.11.2015 року, згідно якого на наданій на дослідження сигареті марки «Бонд» виявлено кров людини, яка могла належати ОСОБА_15 (том 1 а.с. 207-209);

- висновком експерта № 09/12-1268 від 07.12.2015 року, згідно якого на наданому на дослідження одязі, а саме : штанах, куртці, светрі, шапці, трусах, кросівку та шкарпетці виявлено кров людини, яка могла належати ОСОБА_15 (том 1 а.с.211-216);

- висновком експерта № 336-Д від 02.11.2015 року, відповідно до якого на поверхнях полімерної пляшки та скляної банки, вилучених під час огляду місця події, слідів рук не виявлено (том 1 а.с. 218-221);

- висновком ТзОВ «Буковина Експерт» про вартість об`єкта оцінки, згідно якого станом на 03.10.2015 року вартість мобільного телефону «Нокіа» чорного кольору становить 500 (п`ятсот) гривень (том 1 а.с. 222);

- висновком експерта № 09/12-1380 від 25.12.2015 року, згідно якого на наданих на дослідження предметах одягу ОСОБА_12 , який було вилучено під час обшуку, виявлені сторонні волокна-нашарування, які мають спільну родову належність з волокнами штанів та куртки ОСОБА_15 , а на наданих предметах одягу і взуття ОСОБА_15 не виявлено волокон, які мають спільну родову належність з волокнами одягу ОСОБА_12 (том 1 а.с. 224-233);

- висновком експерта № 09/12-1319 від 23.12.2015 року, відповідно до якого на наданих предметах одягу і взуття ОСОБА_15 , який було вилучено під час огляду місця події виявлені сторонні волокна-нашарування, які мають спільну родову належність з волокнами зі складу штанів ОСОБА_12 вилучених під час огляду місця події; на одягу та взутті ОСОБА_12 , вилученому під час огляду місця події, не виялено волокон, які мають спільну родову належність з волокнами одягу ОСОБА_15 ; на одязі та взутті ОСОБА_15 , вилученому під час огляду місця події, не виявлено волокон, які мають спільну родову належність з одягом ОСОБА_12 що був виданий останнім добровільно; на наданих на дослідження предметах одягу та взуття ОСОБА_12 , яких він видав добровільно, виявлені сторонні волокна-нашарування (з добровільно виданного тапка ОСОБА_12 ), які мають спільну родову належність з волокнами штанів і куртки ОСОБА_15 (том 1 а.с. 235-246);

- висновком судово-психіатричного експерта № 409/2015 від 17.12.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_12 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій (том 1 а.с. 247-249);

- висновком експерта № 56 від 15.01.2016 року, згідно якого кров гр. ОСОБА_12 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО (том 2 а.с. 19);

- висновком експерта № 23 від 21.01.2016 року, з якого вбачається, що при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук ОСОБА_15 знайдено мікросліди крові, клітини епітеліальної тканини людини та виявлено антигени А і Н за ізосерологічною системою АВО. Антиген А, не властивий потерпілому, може походити від ОСОБА_12 , а антиген Н може походити від самого ОСОБА_15 (том 2 а.с. 22-24);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21.01.2016 року - до оптичного диску, на якому міститься інформація по вхідних і вихідних дзвінках мобільних номерів оператора «МТС», які належать ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та особі відносно якої виділено з кримінального провадження матеріали досудового розслідування (том 2 а.с. 25-28);

- витягом роздруківки по мобільному номеру потерпілого ОСОБА_15 за період з 02.10.2015 року по 03.10.2015 року, з якого видно дату і час розмов потерпілого з обвинуваченими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (том 2 а.с. 31-36).

-висновком експерта № 09/12-1317 від 28.12.2015, з якого вбачається, що на куртці та дерев`яному предметі схожому на топорище, вилучених під час обшуку по місцю проживання обвинуваченого ОСОБА_14 виявлені волокна-нашарування, перелічені в таблиці 1 дослідницької частини висновку, забарвлені волокна придатні для встановлення спільної родової належності з виробами, на куртці та дерев`яному предметі схожому на топорище вилучених під час обшуку по місцю проживання обвинуваченого ОСОБА_14 не виявлено волокон, які мають спільну родову належність з волокнами зі складу за волокном одягу потерпілого ОСОБА_18 ; на одязі потерпілого ОСОБА_18 виявлено волокна-нашарування, перелічені в таблиці 2 дослідницької частини висновку, забарвлені волокна придатні для встановлення спільної родової належності з виробами, на одязі потерпілого ОСОБА_18 не виявлено волокон, які мають спільну родову належність з волокнами зі складу за волокном куртки обвинуваченого ОСОБА_14 . ( т.4 а. с. 214-218);

-протоколом обшуку від 03.11.2015, згідно якого в квартирі АДРЕСА_5 по місцю проживання обвинуваченого ОСОБА_14 виявлено та вилучено куртку синього кольору із капюшоном та дерев`яний предмет ззовні схожий на топорище (т.4 а.с. 221-223);

-висновком судово-психіатричного експерта № 236/2017 від 19.09.2017 пункт 23, з якого вбачається,що обвинувачений ОСОБА_14 психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій; на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину обвинувачений ОСОБА_14 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру обвинувачений ОСОБА_14 не потребує (т. 5 а.с. 10-12);

-висновком експерта за результатом проведення експертизи відеозвукозапису №7771/19-35 від 23.04.2019, з якого вбачається,що наявні сліди змін індикації часу записів, наданих на дослідження на оптичних дисках DVD+R марки «Аxent» 4,7 Gb 120 min 16X з написами на ньому «КАМЕРА» та «КАФ «Звенислава», DVD+R марки «Axent» 4,7 Gb min 16X з написами на ньому «КАМЕРА» та «Податкова» неможливо через те, що досліджувані відеозаписи є копіями, а на дослідження не надано оригінали відеозаписів, та технічні засоби, якими вони зафіксовані; питання щодо встановлення дійсного астрономічного часу вирішити неможливо з причин вказаних в дослідницькій частині ; з врахуванням наданих на дослідження відеозаписів, можна припустити, що вони записані різними технічними засобами; дані технічні засоби в налаштуваннях могли мати розбіжність в часі, що можливо дослідити лише за умови надання даних щодо налаштувань дати та часу технічних засобів, якими здійснювалась відеофіксація; разом з цим, дані щодо налаштувань та техніка відео фіксації не були надані; крім цього, враховуючи відсутність службової інформації щодо дати та часу фіксації на кадрах відеозапису зафіксованому зовнішньою камерою відеоспостереження Коломийської ОДПІ, визначити експертними методами, який проміжок часу минув з моменту коли особи, схожі на обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_18 зникли з поля зору зовнішньої камери відеоспостереження кафе «Звенислава», відійшовши від виходу кафе «Звенислава» та перейшовши дорогу, до моменту коли особи, схожі на обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_13 появилися в полі зору зовнішньої камери відеоспостереження Коломийської ОДПІ - неможливо (т.5 а.с. 175-180;)

-висновком експерта №10 від 17.02.2020, з якого вбачається, що у обвинуваченого ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження : рана на долонній поверхні лівої кисті (про що свідчить наявність рубця в цій ділянці, яка має давність більше 1,5 роки від моменту проведення судово-медичної експертизи 07.02.20р. в ОБСМЕ, (про що свідчить характер рубця), і відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таких, які викликали короткочасний розлад здоров`я, згідно пункту 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень; так, як обвинувачений ОСОБА_14 на огляд ОБСМЕ з`явився після загоєння рани, вирішити питання про те яка була рана, від дії якого предмета вона утворилась не має можливості (т.6 а.с. 72-73);

-постановою про закриття кримінального провадження від 08.06.2022 , з якої вбачається, що кримінальне провадження № 0000015 відомості про яке 07.02.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.373 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях працівників поліції Коломийського РВП ГУНП у Івано-Франківській області складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 373 КК України, закрити, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (т.8 а.с. 158-162);

-переглянутими в судовому засіданні відеозаписами камер відеоспостереження від 03.10.2015 року, розміщених на будівлях кафе «Звенислава» на якому видно, що о 00 год. 08 хв. в кафе зайшли двоє осіб обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 о 00 год. 10 хв. в зал зайшов потерпілий ОСОБА_15 і вони втрьох вийшли з приміщення кафе та пішли в напрямку центру міста та з камер відеонагляду Коломийської оДПІ, на якому видно що обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 о 00 год. 16 хв. йдуть через двір Коломийської оДПІ, причому ОСОБА_12 тримав в руках дерев яну биту.

Відповідно до ст.115 КК України умисне вбивство може бути вчинене з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті і бажає її настання, або з непрямим умислом, коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання.

Про наявність прямого умислу у обвинувачених на вчинення умисного вбивства потерпілого за попередньою змовою групою осіб та відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, свідчить сукупність обставин вчинених діянь, зокрема, спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізація поранень, поведінка обвинувачених. Так, на думку колегії суддів, дії обвинувачених, зокрема те, що обвинувачені перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно ногами, руками та дерев`яною палицею нанесли численні цілеспрямовані потерпілому ОСОБА_15 - не менше 35 ударів, з яких не менше 11 лише по голові та залишили потерпілого на місці злочину, свідчить про наявність у обвинувачених мети позбавлення життя потерпілого, обвинувачені усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачали суспільно небезпечні наслідки таких дій і бажали їх настання. Про те, що умисел обвинувачених був направлений саме на умисне вбивство також свідчать дії обвинувачених після вчинення інкримінованих злочинів, повної байдужості до наслідків своїх дій, не надання потерпілому допомоги, що з місця події скрилися, що з метою приховання слідів злочину обвинувачені знищили свій одяг, знаряддя вчинення кримінального правопорушення, викинули пограбований у потерпілого мобільний телефон.

Згідно з усталеною правозастосовною практикою, у тому числі відповідно до орієнтирів, наведених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», основним критерієм є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного; якщо винний діяв із умислом на вбивство, тривалість часу, що минув із моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачені перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно ногами та дерев`яною палицею нанесли численні цілеспрямовані удари потерпілому ОСОБА_15 , а саме не менше 35 ударів, з них не менше 11 в ділянку голови, не менше 6 в ділянку тулубу, не менше 7 в ділянки рук та не менше 11 в ділянки ніг, які за кількістю, цілеспрямованістю - у життєво важливу ділянку тіла -голову, а також тяжкістю по суті вже в момент їх заподіяння вочевидь не могли бути сумісними з життям. Крім того обвинувачені після нанесених згаданих ударів пограбували у потерпілого мобільний телефон, втекли і залишили потерпілого на місці злочину.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинувачених ОСОБА_13 і ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України, в судовому засіданні доведена.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_13 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, його вік, стан здоров`я, майновий стан: на утриманні має малолітню дитину сина ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.5 а.с. 194); на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; неодноразово судимий, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, має на утриманні неповнолітню дитину (т.5 а.с.а.с.191,192).

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінальних правопорушень перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, думку прокурора, потерпілої, представника, сторони захисту, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_13 слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій ст. ст. 115 ч. 2 п.12, 186 ч.2 КК України з урахуванням вимог ст. 70 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому Жилику суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, його вік, стан здоров`я, майновий стан: на утриманні має двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.8 а.с. 83) та дочку ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.8 а.с.84); на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.4 а.с.а.с.238, 239); позитивно характеризується по місцю проживання (т.4 а.с.237) неодноразово судимий (т.4 а.с.225-226).

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінальних правопорушень перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, думку прокурора, потерпілої, представника, сторони захисту, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_14 слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій ст. ст. 115 ч. 2 п.12, 186 ч.2 КК України з урахуванням вимог ст. 70 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду від 21.07.2022р. затверджено угоду про визнання винуватості від 20 липня 2022 року, укладену між прокурором окружної прокуратури м. Івано-Франківська та обвинуваченим ОСОБА_14 , останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, яке мало місце 10.08.2021р. та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці (т.8 а.с.а.с.151-155).

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

В судовому засіданні з`ясовано, що дані кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 115 ч. 2 п.12, 186 ч.2 КК України, обвинувачений ОСОБА_14 вчинив до ухвалення вироку Івано-Франківського міського суду від 21.07.2022р. (т.8 а.с.151-155).

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_14 вчинив вказані кримінальні правопорушення до ухвалення попереднього вироку Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 21.07.2022., яким його засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці, то суд вважає за необхідне призначити йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань у відповідності до ч.4 ст.70 КК України, а саме у виді позбавлення волі, зарахувавши в строк остаточно призначеного за сукупністю злочинів покарання, - частково відбуте покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.07.2022 року.

Враховуючи наведене, обраний обвинуваченому такий вид покарання, на переконання суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчинених ОСОБА_14 кримінальних правопорушень та обставинам провадження, але й особі самого обвинуваченого, є обгрунтованим та буде відповідати меті покарання.

Строк відбування остаточно призначеного покарання Жилику слід рахувати з 31.03.2016 року, тобто з часу його фактичного затримання (т.4 а.с.189).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно вимог ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку ушкодженням здоров`я. Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.

Згідно п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пп. 3 п. 10 вказаної Постанови, при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Як зазначається у Рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії», від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

ЄСПЛ у рішенні від 12.07.2007 у справі «Stankov v. Bulgaria» зазначив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом, поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним та таким, що потребує кропіткого дослідження в кожному окремому випадку.

Враховуючи вказані обставини в своїй сукупності, характер кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що протиправні дії обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знаходяться в причинному зв`язку з негативними наслідками, які настали для потерпілої ОСОБА_6 так як остання зазнала непоправної втрати свого сина - ОСОБА_15 , значних переживань та тривалих душевних, моральних страждань, що в свою чергу вимушено змінило її нормальний спосіб життя. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що уточнений цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на її користь моральної шкоди в розмірі по 250 000 гривень з кожного, підлягає до задоволення.

Що стосується вищезгаданих клопотань захисника ОСОБА_9 , про визнання недопустими доказів та зміну правової кваліфікації, то суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст..84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку на підставі яких слідчий прокурор суд встановлюють наявність чи відсутність фактів що мають значення для кримінального провадження. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку встановленому чинним КПК України.Натомість недопустимими доказами є докази отримані

внаслідок істотного порушення прав та свобод людини гарантованих Конституцією законами та України.

Частиною 2 статті 87 КПК України встановлено вичерпний перелік підстав при яких суд вирішує недопустимість доказів.

Згідно вимог статей 69, 242 КПК України для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні на підставі постанови слідчого судово-медичним експертом Коломийського районного відділення бюро СМЕ ОСОБА_25 , якого попереджено про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КПК України проведено судово-медичну експертизу трупа потерпілого ОСОБА_15 .

У своїй діяльності судово-медичні експерти наряду з іншими нормативно-правовими документами керуються вимогами Наказу МО3 №6 від 17.01.1995 зареєстрованого Міністерством юстиції 26.07.1995 №248 згідно якого, затверджено правила проведення судово-медичних досліджень у відділеннях бюро СМЕ.

Згаданими нормативними документами регламентується діяльність судово-медичних експертів, a також тe, що правильність, своєчасність та достатність наданої потерпілому ОСОБА_15 медичної допомоги не входить в компетенцію експерта СМЕ, а відповідно вирішується при проведенні комісійної судово-медичної експертизи.

Прийшовши до висновку про механізм спричинення потерпілому ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, тяжкості та кількості спричинених тілесних ушкоджень, експерт зазначив і у судовому засіданні, що виходив із матеріалів кримінального провадження, огляду місця події від 03.10.2015, медичної картки стаціонарного хворого № 11545 та результатів проведеного судово-медичного дослідження трупа, а не з постанови слідчого про встановлення кількості нападників, як вказав захисник ОСОБА_9 .

При госпіталізації потерпілого ОСОБА_15 в Коломийську ЦРЛ під час його огляду встановлено діагноз: 3ЧМТ, струс мозку, множинні гематоми та садини голови, алкогольне сп?яніння. В ході судово-медичного дослідження трупа факт алкогольного сп?яніння згідно дослідження крові та сечі не знайшов свого підтвердження.

На думку суду визнання недопустимим доказом висновку судово-медичної експертизи № 177 є уникнення покарання обвинуваченими за вчинені інкриміновані їм дії. Жодних факторів, які б давали підстави згідно ст.87 КПК України визнати висновок експерта № 177 недопустимим доказом, не встановлено. Клопотання захисника ОСОБА_9 базується в основному на проведеному допиті експерта у судовому засіданні, де стороною захисту із пояснень експерта взято до уваги вислови останнього, не враховуючи дані описової частини висновку із детально описаними предметами еспертного дослідження - одягу потерпілого з промарками крові, плямами та просікання тканини кров`ю, наявними ділянками наскрізного розриву тканини штанів, на передній поверхні штанів накладення «трав?янистої зелені» тощо. В деталях описані тілесні ушкодження виявлені на тілі потерпілого, які за кількостю та тяжкістю спричинили смерть потерпілого. Спричинені потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження, описані в п.1 підсумків СМЕ формують комплекс поеднаної травми голови, тулубу та кінцівок, травматичного шоку, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в причинному зв?язку з настанням смерті, а судово-криміналістичні ж дослідження проводяться у випадках вогнепального, ножового поранення, чи за фактом ДТП, коли є особливості спричинення тілесних ушкоджень. Крім того в ході розгляду даної справи сторони кримінального провадження не заявляли клопотань про проведення комісійної судово-медичної експертизи.

В ході судового розгляду кримінального провадження винуватість

обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими у справі доказами, в т.ч. показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідків, протоколами огляду місяця події, слідчого експерименту, обшуку, висновками судових експертиз та іншими доказами в їх сукупності.

В обгрунтування клопотання про зміну правової кваліфікації ОСОБА_14 з п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України на ст. 124 КК України, захисник посилається на показання обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які не визнають свою вину, а також на доказ - висновок СМЕ № 177 від 13.11.2015, який просять визнати недопустим, тому суд вважає, заявлені клопотання до задоволення не підлягають.

Що стосується вищезгаданих клопотань захисника ОСОБА_8 про визнання недопустими доказів та зміну правової кваліфікації, то суд дійшов наступних висновків.

В ході досудового розслідування з підозрюваним ОСОБА_13 проведено слідчий експеримент під час якого останній зізнався в умисному нанесенні разом із ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_37 тілесних ушкоджень, від яких останній помер. Вказаний слідчий експеримент проведено за участю захисника, скарг від обвинуваченого та його захисника на неправомірні дії органів досудового розслідування не надходило. Крім того в судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого П ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Львові ОСОБА_46 від 08.06.2022р. , кримінальне провадження № 0000015 відомості про яке 07.02.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.373 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників поліції Коломийського РВП ГУНП у Івано-Франківській області складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 373 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 (т.8 а.с. 158-162).

Щодо клопотання про зміну правової кваліфікації суд вважає таке клопотання недоведеним та не обгрунтованим, тому такі клопотання захисника ОСОБА_8 до задоволення не підлягають.

Щодо заперечень в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що він не наносив потерпілому жодних ударів, а тільки був присутній при нанесенні таких обвинуваченим ОСОБА_14 , та надані показання обвинуваченого ОСОБА_14 , що удари наносив потерпілому не бажаючи смерті останнього, суд розцінює як спробу уникнення кримінальної відповідальності, а також такі показання спростовуються вищенаведеними та перевіреними судом доказами в сукупності. Крім того пояснення обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 є суперечливими та непослідовними (щодо виду ножика належного потерпілому, хронології подій 03.10.2015р. після спричинення умисних тілесних ушкоджень потерпілому).

Процесуальні витрати слід покласти на обвинувачених.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_12 визнати винуватим за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:

- за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять ) років ;

- за ст. 186 ч. 2 КК Україниу виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять ) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_12 рахуватиз часу приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_12 у виді домашнього арешту залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк призначеного покарання ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення з 08 жовтня 2015 року з часу його фактичного затримання до 31 липня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 7563 (сім тисяч п`ятсот шістдесять) гривень 22 коп. витрат за проведення експертиз.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 250000 (двісті п ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

ОСОБА_11 визнати винуватим за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:

- за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років ;

- за ст. 186 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.07.2022р. та за даним вироком, призначити ОСОБА_11 остаточне покарання - 14 (чотирнадцять) років 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_11 в строк остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень покарання - частково відбуте покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.07.2022 р.

Строк відбуття остаточно призначеного покарання ОСОБА_11 рахуватиз часу фактичного затримання - 31 березня 2016р.

Запобіжний захід ОСОБА_11 у виді тримання під вартою залишити без зміни до вступу вироку в законну силу.

Зарахувати ОСОБА_11 відповідно до ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 31.03.2016р. до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави 4469 (чотири тисячі чотириста шістдесять дев ять) гривень 08 коп. витрат за проведення експертиз.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 250000 (двісті п ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Речові докази: два сліди підошви взуття, недопалок, сигарету, листя дерева з слідами коричневого кольору, скляну банку, пластикову пляшку з написом «Фанта», батарею від мобільного телефона з написом «Нокіа», змиви з долонь, зразки волосся з голови, зрізи з нігтів рук, вилучені під час огляду трупа ОСОБА_15 , джинсові брюки, спортивну куртку сірого кольору з білими смугами, кепку, кросівки сіро-червоного кольору, шкарпетки чорного кольору, мікроволокна з одягу потерпілого ОСОБА_15 та одягу ОСОБА_12 -після набрання вироком законної сили- знищити;

- куртку джинсову синьо-блакитного кольору, реглан бавовняний синього кольору, штани джинсові синьо-блакитного кольору з коричневим шкіряним ремнем, труси бавовняні сірого кольору, шкарпетки бавовняні сірого кольору, шапку шерстяну сірого кольору, кросівки тканинні сірого кольору та мобільний телефон «Нокіа»- повернути потерпілій ОСОБА_6 .

- ДВД-Р диск на якому є написи «камера кафе «Звенислава», ДВД+Р диск на якому є написи «камера податкова», ДВД+Р диск оранжевого кольору з інформацією вхідних та вихідних дзвінків номерів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 - залишити в матеріалах даного кримінального провадження;

- мобільний телефон «Samsung», сім-карту оператора мобільного звязку ПрАТ МТС, сім-карту оператора мобільного звязку ТОВ Астеліт Лайф вилучені під час обшуку по місцю проживання ОСОБА_12 - повернути ОСОБА_12 .

Копію вироку вручити обвинуваченим та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_47

ОСОБА_3