Справа № 201/61/23
Провадження № 1-кс/201/3/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000843, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2017 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянину України, маючого середньо-технічну освіту, не працюючого, одруженого (зі слів), на утриманні маються діти ІНФОРМАЦІЯ_3 і ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

- прокурор ОСОБА_4

- підозрюваний ОСОБА_5

- захисник ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчим відділом ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000843 від 23.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яким 01.01.2023 затримано ОСОБА_5 і останньому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри і ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, перебування ОСОБА_5 у розшуку з 11.07.2017 року, слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Позиції учасників.

Під час розгляду клопотання прокурор клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що вину не визнає, наголосивши, що за адресою: АДРЕСА_3 він знімав квартиру разом із дружиною і дітьми, і за добу-дві до проведення обшуку в цій квартирі він посварився з дружиною і поїхав від неї, а знайдені в квартирі під час обшуку наркотичні і психотропні речовини не його, кому належать він не знає. З дружиною він помирився через два-три тижні і повернувся до неї, вона йому розповіла про проведений обшук, але про вручення їй підозри для передання ОСОБА_5 вона не розповіла і він не знав, що його оголошено у розшук. Підкреслив, що він не є наркозалежною особою, має тісні соціальні зв`язки, одружений, на утриманні маються двоє дітей, один з яких з інвалідністю, просив обрати йому нічний домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 підтримав думку свого підзахисного, наголосивши на необґрунтованості підозри, вважаючи, що докази причетності ОСОБА_5 до інкримінуємого йому злочину відсутні, його підзахисний має тісні соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації і проживання і намірів переховуватися від органу досудового розслідування чи суду у нього немає. Просив обрати йому нічний домашній арешт.

Прокурор проти застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заперечив з підстав, зазначених в клопотанні.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Вислухавши учасників судового процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що у СВ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000843 від 23.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.307 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Правобережною окружною прокуратурою м. Дніпра.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений слідством час та місці, діючи з умислом спрямованим на незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин, у особливо великих розмірах, у невстановлений слідством спосіб, за невстановлених слідством обставин, незаконно придбав вологу кристалічну речовину, світліше ніж «БЕЖ 18.0-14/4., масою 87,8064 г, вологу кристалічну речовину у вигляді грудочок кольору, темніше ніж «БЕЖ ТЕМНЬЙ 18.0-12/6», масою 30,5795 г, волога кристалічну речовину кольору, світліше ніж «КОФЕ С МОЛОКОМ 19.008/6», масою 31,5897 г, які містять психотропні речовини, обіг яких обмежено метамфетамін та амфетамін, які став незаконно зберігати до 28.03.2016, з метою збуту за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_3 .

28.03.2017 за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 в період часу з 10 години 24 хвилин по 11 годину 25 хвилин на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук, у ході якого в кухні у витяжній трубі розташованій над кухонною плитою виявлено і вилучено 2 поліетиленові згортки та один із поліетиленового сліп-пакету з порошкоподібною речовиною світло-жовтого кольору, масами 87,8064 г.; НОМЕР_1 ; 31,5897 г відповідно, загальною масою 149,9756 г., які згідно висновку експерта містять психотропні речовини, обіг яких обмежено - метамфетамін та амфетамін. Маса метамфетаміну складає відповідно 54,8702 г; 0,0061 г; 19,7467 г. Маса амфетаміну складає відповідно 1,4488 г; 18,2223 г; 0,6413 г, що відноситься до особливо великих розмірів, які ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання з метою збуту.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразились у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин у особливо великих розмірах, кваліфікуються за ч. 3 ст. 307 КК України.

27.06.2017 року ОСОБА_5 було заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, шляхом вручення відповідного повідомлення його дружині ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 11.07.2017 року оголошено у розшук.

01.01.2023 о 12:21 годині ОСОБА_5 затримано.

02.02.2023 ОСОБА_5 отримав повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин у особливо великих розмірах.

Щодо обґрунтованої підозри.

На переконання слідчого судді, обґрунтованість підозри повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- рапортом слідчого від 22.06.2017 року;

- ухвалою слідчого судді №5045/17 від 27.03.2017, про проведення обшуку;

- протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 від 28.03.2017 в ході якого було виявлено та вилучено 2 поліетиленові згортки та один із поліетиленового сліп-пакету з порошкоподібною речовиною світло-жовтого кольору, масами 87,8064 г.; НОМЕР_1 ; 31,5897 г відповідно, загальною масою 149,9756 г., які згідно висновку експерта містять психотропні речовини, обіг яких обмежено - метамфетамін та амфетамін.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.04.2017 року, який в своїх показах повідомив, що здавав в оренду квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 на підставі договору оренди від 24.10.2016 року;

- копією договору оренди від 24.10.2016 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 28.03.2017 року, яка в своїх показах пояснила, що мешкає за адресою АДРЕСА_3 разом з чоловіком ОСОБА_5 та спільними дітьми. 28.03.2017 року за місцем їх спільного мешкання було проведено обшук, в ході якого було виявлено речовини, обіг який обмежено. Звідки вказана речовина з`явилась за місцем мешкання її та чоловіка свідок не пояснила.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 06.04.2017 року;

- висновком експерта № 1/8.6/961 від 11.04.2017 року;

- довідкою про судимість ОСОБА_5 , відповідно до якої, останній був засуджений до позбавлення волі строком на 10 років 14.06.2011 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.04.2017 року, який в свої показах вказав на ОСОБА_5 , як особу, яка виготовляє, зберігає та розповсюджує наркотики, а саме «метамфетамін»;

- Постановою про оголошення розшуку підозрюваного від 11.07.2017 року;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 , за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.01.2023;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Отже, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

При цьому, стороною захисту не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність підозрюваного ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або вказували на необґрунтованість повідомленої підозри.

Щодо існування ризиків.

Слідчий вказує на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Так, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

На переконання слідчого судді ризики, заявлені слідчим, є доведеними і полягають у наступному.

Про наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) свідчить те, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того 11.07.2017 року ОСОБА_5 оголошено у розшук у зв`язку з тим, що останній перейшов на легальне становище після обшуку, що було проведено за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_3

Про наявність ризику незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може здійснити спробу вплинути на зазначених осіб з метою примушування їх до надання неправдивих свідчень чи висновків з метою уникнення кримінальної відповідальності. Так, ОСОБА_5 вручено клопотання про застосування до нього запобіжного заходу з додатками, серед яких є протоколи допиту свідків, в яких вказані їхні анкетні відомості, та підозрюваному вони стали відомі (місце проживання, контактні дані). Враховуючи те, що підозрюваний достеменно знає місце проживання свідків та може здійснювати психологічний тиск та погрози на адресу осіб, які надали показання, які підтверджують вчинення ним кримінального правопорушення. Також слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) свідчить те, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі корисливого складу, однак після винесення вироків за вказаними правопорушеннями, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив злочин. Також ризик підтверджується відсутністю легального джерела доходу ОСОБА_5 , що може підштовхнути його до вчинення злочинів з метою власного збагачення.

У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Отже слідчим суддею встановлено ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Висновки.

Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри та ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день існують.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, встановлено, що органу досудового розслідування дійсно необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій та враховується, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин у особливо великих розмірах.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, на теперішній час зібрані докази, які мають суттєве значення для доказування вини ОСОБА_5 , по вказаному кримінальному провадженню, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому вказана обставина може бути врахована судом, при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу.

До того ж, слідчий суддя звертає увагу на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу. Так, підозрюваний ОСОБА_5 є молодим чоловіком, стан його здоров`я не потребує додаткового нагляду, не має постійного місця роботи, не навчається, не має постійного джерела прибутку, перебував у розшуку з 11.07.2017 року.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, однією з обставин, що враховується судом при обранні запобіжного заходу є тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені кримінального правопорушення в якому він підозрюється. Вказана обставина може бути врахована судом при застосуванні ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки останній підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від З0.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007).

Матеріали клопотання підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропних речовин у особливо великих розмірах.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи захисника про наявність у його підзахисного тісних соціальних зв`зків, постійного місця проживання та двох дітей, не спростовують обґрунтовані у клопотанні слідчого об`єктивно існуючі у провадженні ризики та не можуть бути достатніми стримуючими факторами його належної процесуальної поведінки.

Таким чином, клопотання слідчого підлягає задоволенню, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання захисника і підозрюваного про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту слід відмовити.

Щодо строку дії запобіжного заходу.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

В подальшому згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.

Тому, оскільки 01.01.2023 о 12:21 годині ОСОБА_5 затримано, тому в межах 60 днів слідчий суддя може застосувати запобіжний захід.

Щодо застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачений вичерпний перелік, коли суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Однак, суд звертає увагу на те, що вищевказаною статтею законодавець надає право суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його продовження не визначати розмір застави, однак дана стаття не є нормою прямої дії, тобто не містись обов`язкового характеру, а тому враховуючи те, що ОСОБА_5 хоча підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, втім, застосування ч. 4 ст. 183 КПК України є правом, а не обов`язком суду, суд, з урахуванням вищенаведених ризиків, суд вважає за доцільним визначити йому заставу у межах, встановлених у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за №12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного/обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного/обвинуваченого до слідчого або до суду суд достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, враховуючи матеріальний стан підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, дані, що характеризують його способу і наявність вищезазначених ризиків, суд вважає, що застава у зазначених у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмірах здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тому у співставленні з існуючими ризиками призначає заставу.

На думку суду, застава у зазначених у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмірах цілком здатна забезпечити виконання належної процесуальної поведінки підозрюваним та може гарантувати виконання ним покладених на нього обов`язків і зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що, у разі сплати його, підозрюваний вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та особу підозрюваного, його тісні соціальні зв`язки, постійне місце реєстрації і проживання, наявність на утриманні двох дітей, а також обґрунтованість підозри і встановлені ризики, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яку підозрюваний чи інша особа має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнений з-під варти, при цьому у випадку внесення застави суд покладає на нього певні обов`язки.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194, 196-197, 205, 369-372, 392-393 КПК України -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 і підозрюваного ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 12:21 години 01 березня 2023 року включно.

ОСОБА_5 визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 536 800,00 грн, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, ОСОБА_5 слід негайно звільнити з-під варти.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою-заставодавцем.

У разі внесення вказаної застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не відлучатися із м. Кривого Рогу без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та роботи, залежно від стадії кримінального провадження;

- за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками і експертами у цьому кримінальному провадженні.

Вказані обов`язки, в разі внесення застави, покладаються на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України (застава, домашній арешт, тримання під вартою) та може бути накладено грошове стягнення.

Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст. 382 КК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1