Справа № 333/6745/22
Провадження №1-кп/333/411/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, заяву захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у справі № 333/6745/22 з розгляду кримінального провадження № 0000856 відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження № 0000856 за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

07.02.2023 року, під час судового розгляду справи, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду зазначеного кримінального провадження. На обґрунтування заявленого відводу зазначив, що потерпіла та свідки по даному кримінальному провадженню, є близькими родичами секретаря судового засідання ОСОБА_8 , яка безпосередньо працює із головуючим суддею ОСОБА_7 , у зв`язку з чим секретар судового засідання ОСОБА_8 не приймає участь у даному судовому засіданні. У зв`язку з чим вважає, що це викликає сумніви в неупередженості судді і є підставою для її відводу.

У судовому засіданні прокурор заперечив щодо заяви про відвід судді ОСОБА_7 в повному обсязі, вказавши на відсутність підстав для цього.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні наполягав на задоволенні заяви про відвід судді.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився про час, дату та місце судового засідання повідомлений судом своєчасно та належним чином.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви про відвід, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які виключають сумнів у його неупередженості.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини розмежував суб`єктивний та об`єктивний підходи до безсторонності та вказав на можливість її перевірки різними способами. Так, рішенням у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) від 01.10.1982 року, п. 30) зазначено, що, не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (справа «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), рішення від 26.10.1984 року, п. 26).

Відповідно до рекомендацій у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 року (далі Висновок № 1) в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає. Так, у п. 12 Висновку № 1 передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) від 09.11.2006 року встановив порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, навівши наступні мотиви (пункти 47-55 рішення). Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Feyv.Austria) від 24.02.1993 року, пункти 27, 28, 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 28.10.1998 року (Wettstein v. Switzerland) п. 42). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10.06.1996 року, п. 38). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 43). Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 07.08.1996 року, п. 58). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), від 26.10.1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgarv.Spain), від 28.10.1998 року, п. 45). Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01) від 06.09.2005 року, надаючи тлумачення поняттю «неупередженість» суду, в сенсі статті 6 Конвенції, наголосив, що така неупередженість має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення (п. 81).

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. З комплексного аналізу положень кримінального процесуального законодавства та, зокрема, ст. 370 КПК України слідує, що не допускається прийняття судового рішення на основі припущень, а в основу останнього мають бути покладенні виключно об`єктивно з`ясовані обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом.

Постановляючи ухвалу за результатами розгляду заявленого відводу суд повинен неухильно дотримуватися приписів кримінального процесуального законодавства, а сама ухвала має відповідати критеріям законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Враховуючи викладене, з метою недопущення виникнення в учасників судового провадження сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_7 при розгляді кримінального провадження № 0000856 за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України., для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд даної справи незалежним і безстороннім судом та, виходячи із положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, вважаю за необхідне задовольнити заяву про відвід судді ОСОБА_7 , а справу передати для повторного автоматизованого розподілу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 309, 370 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у справі № 333/6745/22 з розгляду кримінального провадження № 0000856 відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України задовольнити, а справу передати для повторного автоматизованого розподілу для визначення нового складу суду у порядку, встановленому ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1