Справа №:755/9771/20
Провадження №: 1-кп/755/64/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 12.01.2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кохтла-Ярве Естонія, громадянина України, одруженого, який має двох малолітніх дітей, 2010 та 2014 року народження, працюючого директором ТОВ «Олеум Газ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, який має малолітню дитину, 2020 року народження, працюючого директором ТОВ «Трейднафттранс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, неодруженого, працюючого менеджером ТОВ «Олеум Газ», проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого вироком Дарницького районного суду міста Києва від 29.09.2017 року за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст. 75 ККУ звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, який має малолітню дитину, 2015 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Брянка Луганської області, громадянина України, одруженого, який має малолітню дитину, 2011 року народження, працюючого ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, який має малолітню дитину, 2014 року народження, працюючого майстром в компанії «Ліко нет», проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше судимого, востаннє вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 24.07.2009 року за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 19.02.2016 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 12.01.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою судді від 17 березня 2023 року вказане кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_10 заявив клопотання про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки після повідомлення про підозру сплинув строк досудового розслідування, який у відповідності до вимог законодавства не був продовжений слідчим суддею, а постанова першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 23.04.2019 року про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є незаконною. Зокрема, захисник посилався на позицію Верховного Суду, висловлену в постановах від 31.10.2022 року у справі 753/12578/19 та від 17.11.2022 року у справі 199/7939/21. Крім того, захисник просив вирішити питання про скасування арешту майна під час закриття кримінального провадження відносно обвинувачених.

Обвинувачені підтримали клопотання захисника.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, зокрема зазначив, що строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні був продовжений належним чином, а саме постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 23.04.2019 року, якою продовжено строк досудового розслідування до дев`яти місяців, оскільки відомості про первинне кримінальне правопорушення, з яким були об`єднані інші, внесені в ЄРДР до 16.03.2018 року, тобто до введення в дію положень Закону № 2147-VIII, що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, висновками, викладеними в постанові Третьої судової палати Верховного Суду від 22.06.2022 року у справі № 753/12578/19. Тому просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Потерпілий в підготовчому судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Вивчивши обвинувальний акт, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши клопотання захисника з додатками та заперечення прокурора з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно зі статтею 113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Послідовно реалізуючи політику, спрямовану на підвищення гарантій захисту прав і свобод людини, український законодавець протягом останніх декількох років вніс низку важливих змін до КПК відносно строків досудового розслідування, починаючи з впровадження механізму судового контролю за строками розслідування і закінчуючи введенням процесуальних санкцій, під якими необхідно розуміти негативні наслідки для сторони обвинувачення у разі недотримання нею чітких вимог КПК і вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень поза межами цих строків.

Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Вказана норма була введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотньої дії в часі та застосовується до справ, у яких відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у справі «Іванов проти України» зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах Карт проти Туреччини (пункт 68), Вемхофф проти Німеччини (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).

В інтерпретації ж до чинного КПК цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (частина 5 статті 219 КПК).

Згідно з частиною 5 статті 294 КПК строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Відповідно до статті 283 КПК прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з положеннями статті 293 КПК одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).

Між тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження, 12.01.2018 року до ЄРДР за № 0000034 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, 08.12.2018 року до ЄРДР за № 0000742 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 209 КК України, 08.12.2018 року до ЄРДР за № 0000743 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 204 КК України, а 10.04.2020 року до ЄРДР за № 0000368 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204 КК України.

Постановою прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 від 27.02.2019 року вказані кримінальні провадження були об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно номер № 0000034.

05.03.2019 року ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , а 06.03.2019 року ОСОБА_7 у межах кримінального провадження № 0000034 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України.

Постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 23.04.2019 року продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000034 до дев`яти місяців.

Постановою старшого слідчого ОВС ГСУ НП ОСОБА_14 від 14.06.2019 року було зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034.

Постановою старшого слідчого ОВС ГСУ НП ОСОБА_14 від 22.07.2019 року було відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034 .

Постановою старшого слідчого ОВС ГСУ НП ОСОБА_14 від 22.08.2019 року було зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034.

Постановою старшого слідчого ОВС ГСУ НП ОСОБА_14 від 20.03.2020 року було відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034.

Постановою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_15 від 01.07.2020 року кримінальні провадження № 0000034 та № 0000368 були об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно номер № 0000034.

01.07.2020 року ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , у межах кримінального провадження № 0000034, було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України.

01.07.2020 року підозрюваним та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

10.07.2020 року обвинувальний акт із реєстром матеріалів досудового розслідування надійшов до Дніпровського районного суду м. Києва.

Отже, ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 було повідомлено про підозру 05.03.2019 року, а ОСОБА_7 - 06.03.2019 року. Відповідно до приписів п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування повинно бути закінченим протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, тобто останній день строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні - 05.05.2019 року, однак протягом указаного строку досудове розслідування закінчено не було, зокрема, відкриття матеріалів досудового розслідування в зазначеному кримінальному провадженні відбулося 01.07.2020 року, обвинувальний акт вручено обвинувачуваним 01.07.2020 року, а обвинувальний акт із реєстром матеріалів досудового розслідування надійшов до Дніпровського районного суду м. Києва 10.07.2020 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

У той же час, матеріали вказаного кримінального провадження не містять даних про те, що слідчим суддею у порядку, передбаченому законом, був продовжений строк досудового розслідування, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття вказаного кримінального провадження із підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Щодо доводів прокурора про те, що строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні був продовжений належним чином, а саме постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 23.04.2019 року, якою продовжено строк досудового розслідування до дев`яти місяців, оскільки відомості про первинне кримінальне правопорушення, з яким були об`єднані інші, внесені в ЄРДР до 16.03.2018 року, тобто до введення в дію положень Закону № 2147-VIII, що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, висновками викладеними в постанові Третьої судової палати Верховного Суду від 22.06.2022 року у справі № 753/12578/19, то суд вважає такі доводи хибними, зважаючи на те, що матеріали вказаного кримінального провадження передані на розгляд Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, в той час як у правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 31 жовтня 2022 року у справі № 753/12578/19, провадження № 51-206кмо22, зазначено наступне.

Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року внесено зміни до статті 294 КПК та надано повноваження слідчому судді щодо продовження строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після введення в дію цього Закону, тобто з 16 березня 2018 року.

Зокрема, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 ч. 4 ст. 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора; до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками (ч. 3 ст. 294 КПК в редакції Закону № 2147-VIII).

Таким чином, у законі чітко зазначається про те, що розширено судовий контроль за встановленням підстав до продовження строків досудового розслідування.

Разом із тим відповідно до приписів ч. 3 ст. 295-1 КПК слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку досудового розслідування за участю слідчого або прокурора, а також підозрюваного та його захисника, у разі розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

Отже, положення закону недвозначно свідчать про те, що розширено права підозрюваного щодо участі у судовому розгляді під час реалізації судового контролю за здійсненням досудового розслідування щодо встановлення підстав до продовження його строку. Запровадження судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час продовження строків досудового розслідування злочинів свідчить про розширення і посилення гарантій прав людини у кримінальному провадженні.

В аспекті положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК та приписів Закону № 2147-VIII неправомірним є вирішення питання про продовження строків досудового розслідування не слідчим суддею, а прокурором, незалежно від того, чи були в подальшому кримінальні провадженні об`єднані з тими, відомості про які внесені до ЄРДР до 16 березня 2018 року.

Положення статей 217, 219 КПК не спростовують обґрунтованості такого висновку.

За приписами ч. 7 ст. 217 КПК днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Загальний строк досудового розслідування за правилами ч. 6 ст. 219 КПК при об`єднанні кримінальних проваджень у порядку, передбаченому ст. 217 цього Кодексу, визначається: у провадженнях, які розслідувалися в один проміжок часу, - шляхом поглинання меншого строку більшим; у провадженнях, які розслідувалися в різні проміжки часу, - шляхом додавання строків досудового розслідування по кожному із таких проваджень, які не пересікаються, в межах строків досудового розслідування злочину, який передбачає найбільш тривалий строк досудового розслідування з урахуванням можливості його продовження, передбаченої ч. 2 цієї статті.

Отже, кримінальні процесуальні норми, викладені у статтях 217, 219 КПК, визначають день початку здійснення досудового розслідування об`єднаних і виділених проваджень і особливості обрахування загального строку досудового розслідування таких проваджень. Натомість жодних приписів щодо порядку вирішення питання про продовження строків досудового розслідування в таких провадженнях, відмінних від загальних положень і приписів ст. 294 КПК, вказані вище норми не містять.

При цьому відповідно до п. 4 параграфа 2 «Прикінцеві положення» Закону № 2147-VIII зміни щодо судового контролю за продовженням строку досудового розслідування не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Разом із тим загальні положення КПК не містять підґрунть до встановлення всупереч приписам ст. 5 КПК окремих правових режимів щодо вирішення питання про продовження строків досудового розслідування, якщо такі відносини виникли з моменту введення в дію Закону № 2147-VIII. Порядок і підстави проведення процесуальної дії і прийняття процесуального рішення визначаються положеннями КПК, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, а не датою внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Отже, положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК.

Згідно із Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII ч. 3 ст. 294 КПК викладено у наступній редакції: «Якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 ч. 4 ст. 219 цього Кодексу: до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора; до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками».

Таким чином, з набранням чинності Законом № 2617-VIII, який діє з 01 липня 2020 року (по теперішний час), в частині врегулювання порядку продовження строків досудового розслідування злочинів набула чинності нова редакція ч. 3 ст. 294 КПК, відмінна від положень процесуального закону в редакції Закону № 2147-VІІІ, який діяв з 16 березня 2018 року до 01 липня 2020 року.

З урахуванням наведених положень Конституції України, КПК та юридичних позицій Конституційного Суду України можна стверджувати, що Закон № 2617-VIII застосовується до тих правовідносин, які продовжують існувати або виникли після набрання ним чинності. Отже, здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час продовження строків досудового розслідування злочинів за ч. 3 ст. 294 КПК передбачено до теперішнього часу.

Динамічність правового регулювання інституту продовження строків досудового розслідування обумовлена, перш за все, встановленням нормативно-правових гарантій (контролю) законності здійснення кримінальної процесуальної діяльності органом досудового розслідування, з огляду на що Законами № 2147-VІІІ і № 2617-VIII змінено нормативно-правові засади щодо змісту процесуальної форми (порядку) у кримінальному провадженні стосовно ухвалення рішення про продовження строків досудового розслідування.

Єдина комплексна система процесуальних норм, принципів, правових засобів і правових гарантій, що дозволяють забезпечити максимально сприятливу реалізацію інтересів суб`єктів кримінального провадження та, як результат, реалізацію завдань самого кримінального провадження, свідчить про необхідність застосування положень щодо продовження строків досудового розслідування слідчим суддею в об`єднаних провадженнях у межах повноважень, визначених положеннями як Закону № 2147-VIII, так і Закону № 2617-VIII, якщо відповідні кримінальні процесуальні відносини щодо продовження процесуальних строків виникли після введення в дію цих Законів.

Незастосування положень Законів № 2147-VIII і № 2617-VIII у справах, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію відповідних змін, а також у тих випадках, коли вказані провадження об`єднані із тими, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР до 16 березня 2018 року, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону через недотримання встановленої законом форми здійснення судового контролю за вирішенням питання про продовження строків досудового розслідування.

Отже, продовження строків досудового розслідування здійснюється слідчим суддею в межах повноважень, визначених положеннями Законів № 2147-VIII і № 2617-VIII, у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР з 15 березня 2018 року і які були об`єднані з кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати.

З огляду на викладене, враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду та положення Законів № 2147-VIII і № 2617-VIII, постанова першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 23.04.2019 року є такою, що не відповідає вимогам законодавства.

Враховуючи викладене та враховуючи те, що злочин, який інкримінувався обвинуваченим не відноситься до категорій тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання захисника та необхідність закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 12.01.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України, на підставі п. 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже, враховуючи закриття кримінального провадження, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 219, 284, 370 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання захисника ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 12.01.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України, підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 12.01.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України, підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України, закрити на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2019 року на машиномісце (підвал 2 в літ.Б) гараж НОМЕР_1 , загальною площею 14,3 м2 за адресою: АДРЕСА_7 ; машиномісце (підвал 2 в літ.Б) гараж НОМЕР_2 , загальною площею 14,3 м2 за адресою: АДРЕСА_7 ; квартиру загальною площею 99,3 м2 за адресою: АДРЕСА_8 , що належать ОСОБА_13 ; ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2019 року на квартиру загальною площею 72 м2 за адресою: АДРЕСА_9 , напівпричеп, д.н.з. НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_3 ; ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2019 року на квартиру загальною площею 53,7 м2 за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_6 ; ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2019 року на квартиру загальною площею 42,3 м2 за адресою: АДРЕСА_5 , що належать ОСОБА_7 ; ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2019 року на грошові кошти, що знаходяться на рахунках № НОМЕР_4 (код валюти 980 - українська гривня), № НОМЕР_5 (код валюти 980 - українська гривня), відкритих на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (ІПН НОМЕР_6 ) у АТ КБ «ПриватБанк», - скасувати.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом семи днів з дня її проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя