Справа № 541/2483/22
Провадження № 1-кп/541/243/2022
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 рокум. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Миргород обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 01.03.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2022р. з Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000008 від 01.03.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ст. 177 КПК України не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж цілодобового домашнього арешту.
Обвинувачений та захисник заперечували проти продовження застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Захисник зазначила, що ризики, вказані прокурором, не доведені, обвинувачений весь час виконував всі покладені на нього обов`язки.
Крім того, обвинувачений пояснив, що на даний час контракт про військову службу з ним розірвано, його військова частина передислокована в іншу область, тому він не може ніяким чином вплинути на свідків і не мав наміру впливати на них. За весь час жодного разу не порушував запобіжного заходу, але на даний час йому потрібно працевлаштуватися, оскільки він не має доходів, дружина також не працює, в нього є батьки похилого віку, за якими потрібно доглядати.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши подане клопотання прокурора, дійшов до наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також

запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Встановлено, що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 26.07.2022р. відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном на 60 діб, без застосування електронних засобів контролю. В подальшому строк дії запобіжного заходу було продовжено ухвалою слідчого судді від 26.09.2022р., строком до 28.10.2022р.
Під час досудового розслідування слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, оскільки він усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні; незаконно впливати на свідків задля запобігання надання ними правдивих показань з метою уникнення ним покарання, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме порушення вимог ст.ст. 65,68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, шляхом уникнення від явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі обґрунтованість підозри, суспільну небезпечність тяжкого злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними, виходячи з обставин інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення.
Ризики, передбачені п.п.1,3 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, не відпали і продовжують існувати на час розгляду вказаного кримінального провадження судом.
Щодо ризику, передбаченого п. 4 ст. 177 КПК України, а саме: можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає на даний час недоведеним існування такого ризику, а лише припущенням.

Беручі до уваги обґрунтованість клопотання прокурора, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, за яке передбачене покарання лише у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, доведення що ризики, передбачені п.п.1,3 ст. 177 КПК України, зокрема, ризики переховування від суду та впливати на свідків у кримінальному провадженні, які існували на час обрання запобіжного заходу, не зникли, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на що вважає доцільним продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Крім того, враховуючи добросовісне виконання обвинуваченим умов перебування під цілодобовим домашнім арештом, суд вважає, що застосування відносно останнього запобіжного заходу є необхідним, при цьому, можливо пом`якшити запобіжний захід змінивши його на домашній арешт у нічний час доби строком на два місяці, що на думку суду буде достатнім та дієвим.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 314-317 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.
Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на два місяці, до 21 грудня 2022 року включно, із забороною залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_1 , в період доби з 21.00 год. до 06.00 год. наступного дня.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1. не відлучатися за межі території м. Миргород Полтавської області без дозволу суду;
2. утримуватися від спілкуванням зі свідками у даному кримінальному провадженні;
3. прибувати за кожною вимогою до суду та прокурора за викликом.

Виконання ухвали про домашній арешт доручити співробітникам Миргородського РПВ ГНУП в Полтавській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1