Справа№ 953/1611/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові в порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 17.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого на посаді охоронця ПП «Харківська міська охорона», зареєстрованого та фактичного мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

26 листопада 2021 року ОСОБА_3 , маючи умисел, спрямований на незаконне отримання допомоги по безробіттю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, звернувся до Харківського міського центру зайнятості, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 137А, за сприянням у працевлаштуванні.

Так, 26 листопада 2021 року в денний час доби під час подачі заяви до Харківського міського центру зайнятості, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 137А, про надання статусу безробітного та заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_3 шляхом обману умисно не зазначив відомості про факт отримання ним щомісячної грошової допомоги як особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2020 року, який продовжений на період карантину по 30 квітня 2022 року.

Внаслідок шахрайських дій ОСОБА_3 на підставі поданих ним заяв 26 листопада 2021 року на підставі ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» йому надано статус безробітного та на підставі ч. ч. 2, 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» призначена виплата допомоги по безробіттю.

Відповідно до акту розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 8 від 11 лютого 2022 року встановлено та підтверджено, що ОСОБА_3 умисно не повідомив Харківський міський центр зайнятості про факт отримання ним щомісячної грошової допомого як особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, та продовжував перебувати на обліку в Харківському міському центрі зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю на свій розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , тим самим незаконно заволодів допомогою по безробіттю в розмірі 9780,12 грн, чим спричинив матеріальну шкоду Харківського міського центру зайнятості на зазначену суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана заява представника потерпілої сторони Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_4 щодо згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Заявлений цивільний позов на суму 9780,12 грн.

Також до обвинувального акту додана заява ОСОБА_3 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складена та підписана в присутності захисника ОСОБА_5 , згідно з якою обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті та повністю визнав цивільний позов на суму 9780,12 грн. ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту та цивільного позову у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У вказаній заяві захисник ОСОБА_5 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним та визнання цивільного позову, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повністю доведена.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, офіційно працевлаштований, одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих вину обставин, майновий стан обвинуваченого, і вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, у виді обмеження волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченого не настало, а також положення диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичним ставленням до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.

Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені нею протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову представника потерпілої сторони Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_4 , суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову

Як вбачається з заяви ОСОБА_3 , датованої 01 березня 2023 року, що долучена до матеріалів обвинувального акту, обвинувачений позовні вимоги Харківського міського центру зайнятості визнав у повному обсязі.

За таких обставин, враховуючи наявність законних підстав, суд задовольняє цивільний позов Харківського міського центру зайнятості в повному обсязі та стягує на його користь з ОСОБА_3 у порядку відшкодування завданої шкоди кошти в сумі 9780,12 грн.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі, призначеного за цим вироком, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов Харківського міського центру зайнятості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Харківського міського центру зайнятості матеріальну шкоду в сумі 9780 (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят) гривень 12 (дванадцять) копійок.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1