ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/617/22 Справа № 708/935/22 Категорія: ст.315 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0001083 від 13.06.2022 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 06 січня 2023 року, включно без визначення розміру застави ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Чигиринського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0001083 від 13.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 08 листопада 2022 року ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 06 січня 2023 року, включно без внесення розміру застави.

Обираючи даний запобіжний захід, місцевий суд виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, а також ризиків, передбачених пунктами 1-4 ч.1 ст.177 КПК України, так як ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років та у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, інвалідності не має.

При цьому місцевим судом враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який в період воєнного стану на території України вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, що згідно з ч.6 ст.12 КК України, класифікується як особливо тяжкий злочин, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, наявність ризику переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як на час оголошення підозри, працював дізнавачем СД Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області і йому достеменно відомо слідчі дії, суд прийшов до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1-4 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування та на які посилалася прокурор в клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час підготовчого судового засідання, не зменшились та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.

Суд першої інстанції критично поставився до наданих в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснень щодо неправильної кваліфікації кримінального правопорушення, то матеріали кримінального провадження, на які посилалася прокурор у клопотанні, дали підстави вважати підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а належність, допустимість та достатність доказів здійснення обвинуваченим конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні. Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Щодо доводів обвинуваченого та захисника стосовно недоведеності прокуроркою ризиків, то суд вважає їх необґрунтованими.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2022 року, обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вважає, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту, оскільки обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим.

В апеляційній скарзі посилається на те, що з процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Вважає, що прокурором не доведено наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для їх запобігання.

Зазначає дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій, має на утриманні двох малолітніх дітей, вина його не доведена.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , в порядку ст.315 КПК України, було врахував норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності обрання даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років та у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. В період воєнного стану на території України обвинуваченим ОСОБА_7 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, що згідно з ч.6 ст.12 КК України, класифікується як особливо тяжкий злочин, який вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, якому відоме місцезнаходження свідків і потерпілої у даному кримінальному провадженні, показання свідків обвинуваченим заперечуються та те, що останній в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження змінював свої покази.

Крім того, із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається наявність ризиків, передбачених п.1-4 ст.177 КПК України, зокрема, ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його вини; незаконного впливу на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як на час оголошення підозри, працював дізнавачем СД Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області і йому достеменно відомо слідчі дії. А тому суд вважав, що утримання обвинуваченого під вартою буде запобігати перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні і буде сприяти виконанню процесуальних рішень.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 посилається на те, що з процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта неприйнятними, оскільки вагомість доказів, наданих стороною обвинувачення, підлягає оцінці в ході розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення.

Неспроможними є доводи сторони захисту про те, що прокурором не доведено наявність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для їх запобігання, оскільки як вбачається з матеріалів провадження, ризики, на підставі яких місцевий суд обрав ОСОБА_7 даний запобіжний захід існують, з врахуванням того, що останній вчинив один особливо тяжкий злочин та тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, який не визнає вину у вчинені кримінального правопорушення, а тому існує ризик переховування від суду, не законного впливу на потерпілу і свідків у кримінальному провадженні. При цьому, ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки на час оголошення підозри обвинувачений працював дізнавачем в поліції, якому достеменно відомо слідчі дії.

З врахуванням фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій, має на утриманні двох малолітніх дітей, вина його не доведена.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовуючи свій висновок щодо доцільності обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою врахував, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дала суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити інший, більш м`який запобіжний захід.

З врахуванням чого, апеляційні вимоги про те, що є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту, оскільки обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим не підлягають до задоволення.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 з мотивів, наведених в ній, та скасування ухвали суду із застосуванням до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 315, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Чигиринського районного суду Черкаської області від 08 листопада 2022 року, якою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 06 січня 2023 року, включно без внесення розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді