Номер провадження: 11-сс/813/47/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 року м. Одеса

18 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретаря ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Захисника - адвоката ОСОБА_7

Підозрюваної ОСОБА_8

Розглянувши у відкритому судовому засіданні Одеського апеляційного суду матеріали кримінального провадження № 0000444 від 29.06.2022 за апеляційними скаргами прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 23.11.2022, відносно: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеси, громадянки України, освіта вища, адвоката, вдови, маючої на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 332 ч.3, 28 ч.2, 369-2 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 23.11.2022 у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 відмовлено та застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арештуз покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України строком до двох місяців, в межах строку досудового розслідування до 21.01.2023.

Визначено строк дії ухвали до двох місяців, в рамках строку досудового розслідування, та обчислювати з моменту оголошення ухвали, тобто з 23.11.2022 до 21.01.2023.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваної дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , яка на теперішній час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, будучи обізнаною та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке їй загрожує у разі доведеності вини за результатом розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, станом на даний час, свідки ще не допитані в судовому засіданні, їх показання мають істотне значення для проведення повного досудового розслідування та судового розгляду. Перебуваючи на свободі, підозрювана може здійснювати незаконний вплив на інших підозрюваних та свідків схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також підозрювана ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки станом на теперішній час, органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а отже, перебуваючи не під вартою, ОСОБА_8 матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування, ухилення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 23.11.2022 скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначити розмір застави у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, невмотивованою, а також слідчий суддя не з`ясував обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого рішення.

Зазначає, що відсутні будь-які фактичні та достатні докази, надані сторонами кримінального провадження, які б доводили та свідчили про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий або прокурор.

Також вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, проживає у шлюбі, має місце роботи, що свідчить про наявність у неї міцних соціальних зв`язків.

ОСОБА_8 працює адвокатом і при застосованому запобіжному заході не може виконувати свої професійні обов`язки, тобто позбавлена права на працю.

Просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 23.11.2022 скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на неї певних обов`язків у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя прийшов до висновку, що при наявності у підозрюваної ОСОБА_8 на утриманні неповнолітньої дитини, а також постійного місця мешкання та роботи, позитивної характеристики, те, що вона раніше не судима, тобто, з урахуванням міцності її соціальних зв`язків за місцем мешкання, вважав за доцільне застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Так, в провадженні СУ ГУНП в Одеській області, перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000444 від 29.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 332 ч.3, 369-2 ч.2 КК України, в рамках якого ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 332 ч.3, 28 ч.2, 369-2 ч.2 КК України.

Так, 21.11.2022 ОСОБА_8 було затримано відповідно до вимог ст. 208 КПК України та того ж числа ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ст. 332 ч.3, 28 ч.2, 369-2 ч.2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на які послався слідчий суддя в ухвалі та прийшов до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 332 ч.3, 28 ч.2, 369-2 ч.2 КК України.

З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання іншим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Дослідивши дані, що характеризують особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваної. Відповідно до положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини вказані в зазначеній статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Відповідно до клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 та апеляційної скарги прокурора, основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 є тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Чинним КПК не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише цілодобовий домашній арешт.

При цьому суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу в виді цілодобового домашнього арешту вказав, що підозрювана має постійне місце проживання та реєстрації в м.Одесі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має на утриманні неповнолітню дитину, позитивно характеризується слідчий суддя прийшов до переконання про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою забезпечення дотримання підозрюваною належної процесуальної поведінки та запобігання мінімальним ризикам, що передбачені п.3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

А отже хоча і наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь та з метою забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на підозрювану обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України, і з цим висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до ч. ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, на переконання колегії суддів, з урахуванням даних щодо особи підозрюваної, суд апеляційної інстанції вважає, що вірогідність ухилення підозрюваної від процесуальних обов`язків не є високою у зв`язку із чим відносно неї правильно застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Так, колегія суддів вважає, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання не може бути застосований до підозрюваної ОСОБА_8 , у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, зазначений запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме можливості незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки на даний час свідки ще не допитані в судовому засіданні та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, так як на теперішній час не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення цього кримінального правопорушення, що ставить під сумнів доцільність задоволення клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Колегія суддів вважає, що саме застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

Відповідно до ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін чи скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Зазначені в апеляційних скаргах доводи, в яких прокурор та захисник-адвокат просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому з огляду на викладене, аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін.

За таких обставин апеляційні скарги прокурора та захисника-адвоката слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 376 ч.2, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О СТ А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 23.11.2022, якою застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12