Провадження № 274/978/23
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/558/23

І м е н е м У к р а ї н и

13.04.2023 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/978/23 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білицьке м. Добропілля Донецької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, на час подій радіотелефоніста самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.09.22 Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.,

за ч. 5 ст. 407 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 у порушення вимог статей 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану о 08 год. 45 хв. 04 листопада 2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 06 лютого 2023 року, коли самостійно з`явився на виклик до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із виконанням військових обов`язків.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ч. 5 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що 08.03.22 він самостійно поїхав у військкомат і призвався на військову службу. Після проходження навчання для проходження військової служби його направили у військову частину НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , служив радіотелефоністом. Дійсно 04.11.22 залишив військову службу та поїхав додому за місцем прописки, так як було потрібно врегульовувати відносини з жінкою. Дозволу на таке залишення частини не отримував, командирів не повідомляв. Потім постійно був вдома, у лікарні не звертався, працівниками правоохоронних органів не затримувався. У січні 2023 року йому розстрочили покарання у виді штрафу, на нього вийшов слідчий ДБР, за викликом якого він добровільно і приїхав в Житомир. Розуміє, що вчинив неправильно, у скоєному кається, хоче вернутися на військову службу і довести, що гідний України, просить не позбавляти волі.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:

даними копії службової характеристики військової частини НОМЕР_1 , згідно з якими старший солдат ОСОБА_3 станом на час подій обіймав посаду радіотелефоніста самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини.

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, оцінивши докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 5 статті 12 КК України злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений раніше судимий за ч. 1 ст. 185 КК України, за місцем служби характеризувався негативно, залучався до виконання завдань антитерористичної операції та операції об`єднаних сил на території Луганської та Донецької областей.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки та санкцію кримінального закону, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи, що обвинувачений після скоєння злочинних дій самостійно добровільно з`явився до правоохоронних органів, беручи до уваги особу обвинуваченого, який не є суспільно небезпечним, вину визнав повністю, розкаявся, брав участь у антитерористичній операції, суд не вважає, що призначення покарання з реальним його відбуванням сприятиме досягненню мети покарання і тому з врахуванням запропонованої міри покарання відповідно до ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням (суд не застосовує положення ст. 75 КК України в ред. від 13.12.22, оскільки ця редакція погіршує становище особи, яка вчинила злочин до її прийняття, а відтак відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не має зворотної дії у часі). На думку суду саме призначене покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Цивільний позов у провадженні не подано, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, клопотань про обрання такого заходу не надійшло, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи/служби.

Покарання, призначене вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 вересня 2022 року за ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. виконувати самостійно.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1