Справа №721/873/22
Провадження 1-КП/721/81/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Путильський районний суд Чернівецької області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань смт. Путила кримінальне провадження внесене 17.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000083 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Сергії, Вижницького району, Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Путильського районного суду Чернівецької області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному 17.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000083, відповідно до якого 15 жовтня 2022 року біля 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в АДРЕСА_2 , неподалік бару «Аніта», на фоні раніше виниклих неприязних відносин, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи кримінально каране значення своїх дій, наніс один удар рукою в ділянку обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого останньому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді рани на слизовій оболонці нижньої губи зліва, садна на нижній губі зліва, перелом коронки 1-2 зубів, що відносяться до легких тілесних ушкодень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 15 жовтня 2022 року близько 23 год 30 хв в с. Дихтинець Вижницького району, біля бару, назви якого не пам`ятає, наніс один удар рукою в обличчя ОСОБА_5 , після чого залишив вказане місце. Намагався примиритися із потерпілим, пропонував йому фінансове відшкодування, на розмір якого останній не погодився. У вчиненому розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що 15 жовтня 2022 року, близько 23 год біля бару в с. Дихтинець Вижницького району, обвинувачений наніс йому один удар рукою в обличчя, в наслідок чого він упав, отримавши тілесні ушкодження обличчя та перелом коронки 1-2 зубів. На його пропозицію щодо відшкодування коштів на відновлення здоров`я обвинувачений погодився частково, однак суми, яку пропонував останній, йому не достатньо для відновлення здоров`я до попереднього стану, а відтак має намір звертатися до суду із цивільним позовом про відшкодування шкоди. Щодо визначення міри покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і у суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро кається. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування обвинувачений визнавав свою винуватість. У зв`язку з чим, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

Мотиви призначення покарання.
Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховує, що останній працює на будівництві та отримує заробіток, умови проживання задовільні, характеризується позитивно, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення.

Тому беручи до уваги викладене, суд вважає, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 слід призначити йому покарання у виді штрафу в межах статті 125 КК України у розмірі 100 неоподатковуваних мінімув доходів громадян.

Таке визначене покарання обвинуваченому буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 349, 368-371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в Чернівецький апеляційний суд через Путильський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_6