ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року

м. Київ

справа № 161/8469/21

провадження № 51-3897км 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року постановлені у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шклинь Горохівського району Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя того ж міста ( АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскаржених судових рішеньі встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі статті 75 КК ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням тривалістю 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК.

Вирішено питання щодо цивільного позову та долі речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_9 15 січня 2021 року близько 12 год у під`їзді №1 будинку АДРЕСА_3 , в ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, схопив правою рукою за кисть руки потерпілого, стиснув її та різко викрутив. Вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

За ухвалою Волинського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року, та закрити кримінальне провадження стосовно нього на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримання. При цьому посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять постанови про призначення (визначення) групи слідчих (дізнавачів), які б уповноважували як дізнавача ОСОБА_10 , так і старшого слідчого ОСОБА_11 проводити досудове розслідування у кримінальному провадженні, що тягне за собою визнання доказів, зібраних у цьому кримінальному провадженні недопустимими у зв`язку з їх отриманням неуповноваженими суб`єктами.

Крім того, вважає недопустимими доказами довідку № 459 від 15 січня 2021 року, консультативний висновок спеціаліста від 18 січня 2021 року, рентгенографію від 15 січня 2021 року, висновки експертів від 27 січня 2021 року № 49 та від 12 березня 2021 року № 153, з тих підстав, що довідка та консультативний висновок не відкривалися стороні захисту в порядку, передбаченому статтею 290 КПК, та з матеріалів кримінального провадження не убачається, яким чином зазначені документи було долучено до матеріалів провадження.

Також указує на суперечливість інформації указаної в довідці № 459 від 15 січня 2021 року та консультативному висновку спеціаліста від 18 січня 2021 року, що дає підстави уважати, що потерпілий міг отримати тілесні ушкодження за інших обставин.

Вважає, що у кримінальному провадженні стосовно нього не встановлено достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримання, а тому провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК.

Позиції учасників судового провадження

Захисник засудженого підтримала вимоги касаційної скарги, просила скасувати вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року, та закрити кримінальне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК.

Прокурор, у судовому засіданні, навівши відповідні доводи, просив залишити без зміни вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Потерпілий та його представник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні касаційної скарги засудженого, а рішення судів залишити без зміни.

Інших учасників було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з'явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, прокурора, потерпілого та представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Стосовно доводів касаційної скарги засудженого про недопустимість доказів зібраних у кримінальному провадженні стосовно нього та відсутність у матеріалах провадження постанов про призначення (визначення) групи слідчих (дізнавачів), колегія суддів зазначає наступне.

У постанові від 14 лютого 2022 року об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зробила висновок про те, що постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами.

Якщо в суді першої інстанції це питання не ставилось, а виникло під час апеляційного чи касаційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані суду апеляційної чи касаційної інстанції в межах перевірки доводів, викладених в апеляційній чи касаційній скаргах.

Процесуальне рішення про призначення групи слідчих, старшого слідчої групи, зміну групи слідчих чи об`єднання матеріалів досудових розслідувань не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для здійснення досудового розслідування уповноваженими особами, не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК, оскільки не містять зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

У випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне питання щодо перевірки доказів з огляду на їх належність та допустимість, суд має перевірити ці обставини, в тому числі шляхом витребування та приєднання до справи відповідних процесуальних документів з подальшим наданням їм оцінки (провадження №51-4963кмо20).

Як убачається із матеріалів справи, всі долучені прокурором письмові документи та матеріали були досліджені судом першої інстанції. Сторона захисту не була позбавлена можливості заявити клопотання про надання суду постанов про визначення слідчого або групи слідчих, старшого слідчої групи, а також будь-яких інших процесуальних документів, які вважала за необхідне дослідити під час судового розгляду. Свої заперечення з приводу відсутності відповідних постанов захисник висловила лише в судових дебатах та у подальшому - в апеляційній скарзі.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, під час апеляційного розгляду прокурором були надані, зокрема:

- доручення про здійснення досудового розслідування від 27 січня 2021 року (т. 1, а. п. 225), яким дізнавачу СД Луцького РУП ГУНП у Волинський області ОСОБА_10 доручено провести досудове розслідування цього кримінального провадження;

- постанова про прийняття кримінального провадження від 27 січня 2021 року (т. 1, а. п. 226);

- постанови про признання групи процесуальних керівників від 27 січня 2021 року та від 24 лютого 2021 року (т. 1, а. п. 227, 228);

- доручення про проведення досудового розслідування від 04 березня 2021 року (т. 1, а. п. 229),яким старшому слідчому Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітану поліції ОСОБА_11 доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні;

- постанова про прийняття кримінального провадження від 04 березня 2021 року (т. 1, а. п. 230);

- постанова про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні (т. 1, а. п. 231).

Слід зазначити, що в матеріалах кримінального провадження наявна постанова дізнавача СД Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 про перекваліфікацію дій невстановленої особи, яка нанесла тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , з частини 1 статті 125 КК на дії, передбачені частиною 1 статті 122 КК (т. 1, а. п. 57). Також постановою про доручення здійснення досудового розслідування органу досудового розслідування від 24 лютого 2021 року прокурором Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 доручено здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК, слідчому відділу Луцького РУП ГУНП у Волинській області (т. 1 , а. п. 58).

Крім того, зазначені процесуальні рішення були відкриті стороні захисту в порядку статті 290 КПК, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування (т. 1, а. п. 5 - 8) та розписками ОСОБА_9 та його захисника про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування (т. 1., а. п. 9 - 10).

Матеріали цього кримінального провадження містять письмове доручення про здійснення досудового розслідування від 27 січня 2021 року, яким дізнавачу СД Луцького РУП ГУНП у Волинський області ОСОБА_10 доручено провести досудове розслідування цього кримінального провадження та письмове доручення від 04 березня 2021 року, яким заступник начальника Луцького РУП - начальник СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 доручає старшому слідчому цього відділу ОСОБА_11 провести досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Повноваження керівника органу досудового розслідування (дізнання) визначати слідчого (дізавача), який здійснюватиме досудове розслідування, у формі письмового «доручення», яке містить ті самі реквізити, що й постанова, зокрема: посада особи керівника органу досудового розслідування, час і місце складання доручення, підстави для його винесення (статті 39, 39-1, 214 КПК), номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР та вказівки щодо проведення якісного, ефективного і оперативного досудового розслідування (як у цій справі), не суперечить вимогам статей 39, 39-1 КПК і є достатнім документом для наділення такого слідчого (дізнавача) повноваженнями здійснювати досудове розслідування у конкретному кримінальному провадженні.

Прийняття рішення саме у такій письмовій формі (а не у формі постанови) не свідчить, що досудове розслідування здійснювалося неуповноваженою особою і що отримані під час такого розслідування докази є недопустимими на цих підставах.

Зазначена позиція висловлена у постанові Касаційного кримінального суду від 25 серпня 2021 року (справа № 663/267/19, провадження № 51-3344км20) і з нею цілком погоджується колегія суддів.

Стосовно доводів касаційної скарги засудженого про те, що довідка та консультативний висновок не відкривалися стороні захисту в порядку, передбаченому статтею 290 КПК, та про те, що з матеріалів кримінального провадження не убачається, яким чином зазначені документи було долучено до матеріалів провадження, Суд вважає за необхідне вказати наступне.

Під час апеляційного розгляду прокурором були надані, поміж іншого, такі документи:

- протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 11 серпня 2022 року (т. 1 , а. п. 220);

- заява ОСОБА_7 від 10 серпня 2022 року, адресована прокурору Луцької окружної прокуратури ОСОБА_14 про долучення документів (т. 1, а. п. 221);

- ксерокопія довідки № 459 від 15 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 (т. 1, а. п. 222);

- ксерокопія консультативного висновку спеціаліста щодо пацієнта ОСОБА_7 від 18 січня 2021 року (т. 1, а. п. 223);

- ксерокопія рентгенограми від 18 січня 2021 року (т. 1, а. п. 224).

Відповідно до висновку експерта від 27 січня 2021 року № 49 було проведено судово-медичну експертизу, об`єктами дослідження якої був особисто потерпілий ОСОБА_7 та надані ним довідки від 15 січня 2021 року № 459 та консультативного висновку від 18 січня 2021 року.

З відповіді Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи від 10 серпня 2022 року (т. 1, а. п. 219), наданої прокурором під час апеляційного розгляду, убачається, що зазначені документи були надані підекспертним та після проведення експертизи були повернені йому.

Надання потерпілим медичної документації безпосередньо експерту не є підставою для визнання висновку експерта недопустимим доказом.

Крім того, 11 серпня 2022 року прокурором у відповідності до статті 290 КПК був наданий доступ ОСОБА_9 та його захиснику до зазначених документів (т. 1, а. п. 220).

Згідно з висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2020 року у провадженні № 51-218кмо19 (справа № 754/14281/17), відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання статті 290 КПК не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті статті 412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом і скасування на підставі пункту 1 частини 1 статті 438 КПК судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або при здійсненні судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами.

Доводи засудженого про суперечливість інформації указаної в довідці № 459 від 15 січня 2021 року та консультативному висновку спеціаліста від 18 січня 2021 року, що дає підстави вважати, що потерпілий міг отримати тілесні ушкодження за інших обставин колегія суддів уважає безпідставними, адже відповідно до висновку експерта від 12 березня 2021 року № 153 згідно даних судово-медичного обстеження та поданих медичних документів ОСОБА_7 отримав ушкодження у вигляді забою та синця 4-го пальця правої кисті, закритого крайового перелому головки основної фаланги 5-го пальця цієї ж кисті. Дані тілесні ушкодження знаходяться в одній анатомічній ділянці доступній для одномоментного виникнення від однієї травмуюче-стискаючої дії.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК, та не вбачає підстав для закриття кримінального провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, колегія суддів не встановила, а тому підстави для задоволення касаційної скарги засудженого відсутні.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

у х в а л и в:

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 12 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3