Справа № 730/221/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/144/23
Категорія - ч. 2 ст. 191 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного 10 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000242, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2022 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою базовою освітою, розлученої, непрацюючої, раніше судимої вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року за ч.1 ст.366, ч.2 ст.191, ч.1 ст.358, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 роки,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2022 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 366 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 1 рік;

- за ч. 2 ст. 191 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 2 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за попереднім вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2021 року призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 3 роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати: щодо покарання у виді обмеження волі - з дня її прибуття і постановки на облік у виправному центрі; щодо покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, - відповідно до ч.3 ст.55 КПК України.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 2745,92 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинуваченою ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій остання просить змінити його та пом`якшити призначене покарання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання судом не було визнано обставиною, яка пом`якшує покарання - вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких для неї сімейних обставин, оскільки кримінальні правопорушення, спрямовані на заволодіння грошовими коштами, були вчинені нею коли у неї в черговий раз тяжко захворіла мати, яка проживає разом з нею та потребує стороннього догляду і на лікування потрібні були значні кошти, яких вона не мала.

В поданому запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченої прокурор просить відмовити у її задоволенні, а вирок залишити без змін.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 , займаючи посаду державного службовця категорії «В» - головного державного виконавця Борзнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі-Борзнянський РВ ДВС), за виконавчим листом Борзнянського районного суду Чернігівської області №730/121/14-ц від 12.01.2015р. 03 квітня 2015 року відкрила виконавче провадження №47135636 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 23002,42 доларів США, що в еквіваленті становить 308808,04 грн., з них: заборгованість по тілу кредиту 18200,74 доларів США, що в еквіваленті становить 244345,37 грн., заборгованість за відсотками 1522,74 доларів США, що в еквіваленті становить 20442,37 грн., пеня за порушення строків виплати кредиту та відсотків 3278,95 доларів США, що в еквіваленті становить 44019,98 грн., а також судового на користь позивача 3088,08 грн. та 315,00 грн. за публікацію оголошення про виклик відповідачів в газеті «Деснянська правда» (далі - ВП №47135636). Надалі ОСОБА_7 в ході здійснення даного ВП № вересня 2016 року винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в зв`язку з тим, що майно, на яке можливо звернути стягнення, у боржника відсутнє і заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

В подальшому, 04 листопада 2019 року в денний час ОСОБА_7 , займаючи посаду головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС та будучи службою особою, яка згідно п.3.1, 3.4, 3.7, 3.8, 3.9 Посадової інструкції головного державного виконавця, затвердженої начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), є представником влади та наділена обов`язками вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного та повного здійснення виконавчих дій, роз`яснення сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхніх прав та обов`язків, неухильного дотримання правил роботи з документами в органах державної виконавчої служби та обов`язкового внесення відомостей про проведення всіх виконавчих дій та прийнятих рішень до Автоматизованої системи виконавчого провадження та своєчасної підготовки звітів та розпоряджень, якими визначається належність коштів, що надійшли на депозитний рахунок та на рахунок авансових внесків та спосіб їх перерахування отримувачу, тобто, будучи особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, достовірно знаючи, що по ВП №47135636 нею 29.09.2016р. виконавчий документ повернуто стягувачу, перебуваючи у приміщенні службового кабінету Борзнянського РВ ДВС за адресою м. Борзна Чернігівської області, вул. Г. Барвінок, 7, всупереч вимогам ст.16, 18, 47 Закону України «Про виконавче провадження», реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, переслідуючи намір особистого збагачення, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, не будучи наділеною правом отримувати грошові кошти від громадян в якості сплати заборгованості, отримала від ОСОБА_8 гроші в сумі 5000 грн. на сплату заборгованості по ВП №47135636. Після цього, з метою надання правомірності отримання грошових коштів власноручно заповнила попередньо виготовлений бланк квитанції №б/н від 04.11.2019р. про одержання 5000 грн. від ОСОБА_8 , виготовлення та використання якого законодавством на час вчинення кримінального правопорушення не передбачено, який засвідчила своїм підписом та печаткою Борзнянського РВ ДВС, таким чином склавши завідомо неправдивий офіційний документ, та видала вказаний неправдивий офіційний документ ОСОБА_8 . Однак, отримані від ОСОБА_8 гроші в сумі 5000 грн. на депозитний рахунок Борзнянського РВ ДВС не зарахувала, а незаконно заволоділа ними, розпорядившись на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 13 листопада 2019 року в денний час ОСОБА_7 , займаючи посаду головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС та будучи службою особою, яка згідно п.3.1, 3.4, 3.7, 3.8, 3.9 Посадової інструкції головного державного виконавця, затвердженої начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), є представником влади та наділена обов`язками вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного та повного здійснення виконавчих дій, роз`яснення сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхніх прав та обов`язків, неухильного дотримання правил роботи з документами в органах державної виконавчої служби та обов`язкового внесення відомостей про проведення всіх виконавчих дій та прийнятих рішень до Автоматизованої системи виконавчого провадження та своєчасної підготовки звітів та розпоряджень, якими визначається належність коштів, що надійшли на депозитний рахунок та на рахунок авансових внесків та спосіб їх перерахування отримувачу, тобто, будучи особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, достовірно знаючи, що по ВП №47135636 нею 29.09.2016р. виконавчий документ повернуто стягувачу, перебуваючи у приміщенні службового кабінету Борзнянського РВ ДВС за адресою м. Борзна Чернігівської області, вул. Г. Барвінок, 7, всупереч вимогам ст.16, 18, 47 Закону України «Про виконавче провадження», реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, переслідуючи намір особистого збагачення, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, не будучи наділеною правом отримувати грошові кошти від громадян в якості сплати заборгованості, отримала від ОСОБА_8 гроші в сумі 8000 грн. на сплату заборгованості по ВП №47135636. Після цього, з метою надання правомірності отримання грошових коштів власноручно заповнила попередньо виготовлений бланк квитанції №б/н від 13.11.2019р. про одержання 8000 грн. від ОСОБА_8 , виготовлення та використання якого законодавством на час вчинення кримінального правопорушення не передбачено, який засвідчила своїм підписом та печаткою Борзнянського РВ ДВС, таким чином склавши завідомо неправдивий офіційний документ, та видала вказаний неправдивий офіційний документ ОСОБА_8 . Однак, отримані від ОСОБА_8 гроші в сумі 8000 грн. на депозитний рахунок Борзнянського РВ ДВС не зарахувала, а незаконно заволоділа ними, розпорядившись на власний розсуд.

Також, 04 грудня 2019 року в денний час ОСОБА_7 , займаючи посаду головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС та будучи службою особою, яка згідно п.3.1, 3.4, 3.7, 3.8, 3.9 Посадової інструкції головного державного виконавця, затвердженої начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), є представником влади та наділена обов`язками вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного та повного здійснення виконавчих дій, роз`яснення сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхніх прав та обов`язків, неухильного дотримання правил роботи з документами в органах державної виконавчої служби та обов`язкового внесення відомостей про проведення всіх виконавчих дій та прийнятих рішень до Автоматизованої системи виконавчого провадження та своєчасної підготовки звітів та розпоряджень, якими визначається належність коштів, що надійшли на депозитний рахунок та на рахунок авансових внесків та спосіб їх перерахування отримувачу, тобто, будучи особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, достовірно знаючи, що по ВП №47135636 нею 29.09.2016р. виконавчий документ повернуто стягувачу, перебуваючи у приміщенні службового кабінету Борзнянського РВ ДВС за адресою м. Борзна, Чернігівської області, вул. Г. Барвінок, 7, всупереч вимогам ст.16, 18, 47 Закону України «Про виконавче провадження», реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, переслідуючи намір особистого збагачення, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, не будучи наділеною правом отримувати грошові кошти від громадян в якості сплати заборгованості, отримала від ОСОБА_8 гроші в сумі 6000 грн на сплату заборгованості по ВП №47135636. Після цього, з метою надання правомірності отримання грошових коштів власноручно заповнила попередньо виготовлений бланк квитанції №б/н від 04.12.2019р. про одержання 6000 грн від ОСОБА_8 , виготовлення та використання якого законодавством на час вчинення кримінального правопорушення не передбачено, який засвідчила своїм підписом та печаткою Борзнянського РВ ДВС, таким чином склавши завідомо неправдивий офіційний документ, та видала вказаний неправдивий офіційний документ ОСОБА_8 . Однак, отримані від ОСОБА_8 гроші в сумі 6000 грн. на депозитний рахунок Борзнянського РВ ДВС не зарахувала, а незаконно заволоділа ними, розпорядившись на власний розсуд.

Також, 28 січня 2020 року в денний час ОСОБА_7 , займаючи посаду головного державного виконавця Борзнянського РВ ДВС та будучи службою особою, яка згідно п.3.1, 3.4, 3.7, 3.8, 3.9 Посадової інструкції головного державного виконавця, затвердженої начальником Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), є представником влади та наділена обов`язками вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного та повного здійснення виконавчих дій, роз`яснення сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхніх прав та обов`язків, неухильного дотримання правил роботи з документами в органах державної виконавчої служби та обов`язкового внесення відомостей про проведення всіх виконавчих дій та прийнятих рішень до Автоматизованої системи виконавчого провадження та своєчасної підготовки звітів та розпоряджень, якими визначається належність коштів, що надійшли на депозитний рахунок та на рахунок авансових внесків та спосіб їх перерахування отримувачу, тобто, будучи особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями, достовірно знаючи, що по ВП №47135636 нею 29.09.2016р. виконавчий документ повернуто стягувачу, перебуваючи у приміщенні службового кабінету Борзнянського РВ ДВС за адресою м. Борзна, Чернігівської області, вул. Г. Барвінок, 7, всупереч вимогам ст.16, 18, 47 Закону України «Про виконавче провадження», реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, переслідуючи намір особистого збагачення, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, не будучи наділеною правом отримувати грошові кошти від громадян в якості сплати заборгованості, отримала від ОСОБА_8 гроші в сумі 6000 грн. на сплату заборгованості по ВП №47135636. Після цього, з метою надання правомірності отримання грошових коштів власноручно заповнила попередньо виготовлений бланк квитанції №б/н від 28.01.2020р. про одержання 6000 грн. від ОСОБА_8 , виготовлення та використання якого законодавством на час вчинення кримінального правопорушення не передбачено, який засвідчила своїм підписом та печаткою Борзнянського РВ ДВС, таким чином склавши завідомо неправдивий офіційний документ, та видала вказаний неправдивий офіційний документ ОСОБА_8 . Однак, отримані від ОСОБА_8 гроші в сумі 6000 грн. на депозитний рахунок Борзнянського РВ ДВС не зарахувала, а незаконно заволоділа ними, розпорядившись на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченої та дослідження даних про її особу, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, фактичні обставини справи в апеляційному порядку не перевіряються.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, строком на 3 роки.

При цьому належить взяти до уваги те, що суд першої інстанції мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, але визнав та врахував як обставину, що пом`якшує покарання за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, так і відсутність обставин, що його обтяжують, та те, що остання раніше притягувалась до кримінальної відповідальності та на шлях виправлення не стала і знов ж таки скоїла нові кримінальні правопорушення.

Доводи ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції при призначенні їй покарання не було визнано обставиною, яка пом`якшує покарання - вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких для неї сімейних обставин, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як під час досудового розслідування так і у судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_7 жодних підтверджуючих документів про тяжку хворобу її матері надано не було, клопотань про допит свідків, які могли б це підтвердити також не надходило.

А тому, вказана пом`якшуюча обставина, яка ґрунтується лише на показаннях самої ОСОБА_11 , правильно не була взята до уваги судом першої інстанції при призначенні останній покарання.

Таким чином, на думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а тому, відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, у зв`язку з чим, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про зайву суворість покарання, позбавлені підстав.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченої судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою - в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4