Справа № 362/5111/21
Провадження № 1-кп/362/323/22
ВИРОК
21.11.2022 м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
Приблизно о 05 годині 50 хвилин 09 січня 2021 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 перебував в кафе «Бабай-Садиба» за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Зарічна, 2. В цей час ОСОБА_7 спровокував конфлікт з ОСОБА_11 , який намагалася припинити ОСОБА_9 шляхом висловлювання прохання дотримання суспільних норм поведінки. Після цього ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю з мотивів явної неповаги до суспільства та загальноприйнятих правил поведінки, що виразилися у нахабно виявленому, очевидному не тільки для потерпілої, а й для інших осіб, зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизначених правил поведінки та моралі, перебуваючи в громадському місці, діючи умисно, схопив обома руками ОСОБА_9 за праву руку та умисно штовхнув останню в напрямку стіни кафе «Бабай-Садиба», внаслідок чого ОСОБА_9 вдарилася обличчям об стіну та отримала тілесні ушкодження.
Вказаними хуліганськими діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 фізичної шкоди у вигляді саден та синців на обличчі, рани носа, переломів кісток носу зі зміщенням уламків, струсу головного мозку, чим заподіяв ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину в хуліганських діях не визнав, хоча і не заперечував, що тілесні ушкодження потерпіла отримала внаслідок його дій, показав, що 09.01.2022 він відпочивав в «Бабай-Садибі», куди прийшов о 01:00 год. з другом. Будучи там, побачив ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , привітався з ними, проходячи мимо. Вони почали розмовляти про дзюдо. ОСОБА_11 запитав, чи він, ОСОБА_7 , зможе виконати прийом. Під час виконання прийому він, ОСОБА_7 , втратив рівновагу і впав. ОСОБА_11 подав йому руку, на що він, ОСОБА_7 , відповів, що не потрібно було так робити, це небезпечно. ОСОБА_11 запропонував сісти до нього за столик, там вони розмовляли. Він, ОСОБА_7 , запропонував ОСОБА_11 піти на вулицю і поборотися. Коли він вставав, ОСОБА_13 вхопила його за руку, а ОСОБА_9 підійшла і почала відтягувати. Він намагався звільнитися і змахнув рукою. Таким чином ненавмисно були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_9 . Пояснив, що потерпілу і інших людей не знав, ніяких відносин з ними не мав, взагалі ніяких стосунків до потерпілої не мав. Поводив себе спокійно, не агресивно, просто хотів розібратися із ОСОБА_11 в зв`язку з тим, що останній кинув його на підлогу в процесі жартівливої боротьби. При цьому, коли виник конфлікт і троє людей, у тому числі потерпіла, тримали його за руки, плечі він відчув загрозу своєму здоров`ю і життю з їх боку, тому, оцінивши ситуацію як спортсмен борець, застосував технічний прийом «звільнення від захвату» до потерпілої і саме тому вона вдарилась об стіну. Вважає, що діяв у межах необхідної оборони.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що відпочивав в «Бабай- Садибі» зі своїм товаришем ОСОБА_11 , де зустріли знайомих дівчат і сіли до них за столик. Вони всі сиділи, спілкувались. Потім, не може сказати точно о якій годині, у ОСОБА_11 стався конфлікт з ОСОБА_7 , який підійшов до ОСОБА_11 в збудженому стані, хотів з ним поговорити, його поведінка була не спокійною, було видно, що назрівав фізичний конфлікт. Хто був ініціатором конфлікту та його причина йому не відома, причину звернення ОСОБА_7 до ОСОБА_11 він не чув, але конфлікт тривав не довго. До них підійшла ОСОБА_9 , щось говорила. Потім він побачив, що вона відлетіла, самого удару він не бачив, бо все було дуже швидко і до нього в цей час підійшов товариш. На допомогу підійшла ОСОБА_14 і вони поїхали в лікарню. Обвинувачений теж приїхав до лікарні, хотів поговорити, однак вибачень не було.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що 09.01.2021 вона була в ресторані «Бабай» на дні народження. Всі танцювали, коли вона побачила, що в сусідньому залі стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_15 , та відлетіла в стіну. Чому стався конфлікт вона не знає, бачила лише як до конфлікту хлопці боролись в ігровій формі, ОСОБА_7 був агресивний, зухвалий, вів себе нахабно, а потім бачила як ОСОБА_7 взяв ОСОБА_9 за руку і штовхнув в спину. Він бачив, що штовхає дівчину, це було цілеспрямовано, оскільки ОСОБА_9 робила йому зауваження. Вона, ОСОБА_14 одразу підійшла до потерпілої, допомогла посадити її на диван. Було багато крові, тому вони поїхали до лікарні. ОСОБА_7 ходив і все фотографував, ніби пишався своїм вчинком, вибачення не просив. Коли вона зробила йому зауваження, ОСОБА_7 лише посміхнувся.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що 09.01.2021 вона з ОСОБА_9 була в «Бабай-Садибі», сиділи за столиком з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , до них підсів ОСОБА_7 , який був дуже агресивний, почав провокувати ОСОБА_11 на конфлікт. ОСОБА_11 сидів під стінкою і не реагував на ОСОБА_7 . Вона, ОСОБА_13 , почала заспокоювати ОСОБА_7 , попросила його покинути столик, на що той відреагував агресивно, хоча вона до нього не торкалась. Підключилась і ОСОБА_9 , хотіла його заспокоїти. Чи тягнула ОСОБА_9 . ОСОБА_7 за ліву руку не бачила, бачила лише як той її вдарив. Все відбулось за кілька секунд. Причину конфлікту вона не знає, однак після конфлікту друг ОСОБА_7 знімав все на камеру, вони обидва вели себе зухвало. Каяття з боку ОСОБА_7 не було. Навпаки біля лікарні ОСОБА_7 просив не писати заяву до поліції і сказав, що вона має бути вдячна, що не вбив.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що знає обвинуваченого, вони підтримують дружні стосунки, потерпілу бачить вдруге в своєму житті. Щодо подій 09.01.2021 може пояснити, що відпочивав в «Бабай-Садибі» разом з ОСОБА_7 , гарно проводили час. Близько 02:00 залишились вдвох. В приміщенні була ще компанія, в якій був спільний друг ОСОБА_11 . Він з ОСОБА_7 підійшов до тієї компанії, ОСОБА_7 з ОСОБА_11 по дружньому поштовхалися. ОСОБА_7 впав, ОСОБА_11 його підняв. Дівчата почали кричати, потерпіла вчепилась в руку ОСОБА_7 , який, щоб звільнитись, відштовхнув її. ОСОБА_7 потерпілу не бив. Потім викликали швидку. Він, ОСОБА_16 , їздив до лікарні разом з ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що він разом з ОСОБА_7 займався дзюдо, вони обоє борці. 09.01.2021 він перебував з ОСОБА_12 в «Бабай- Садибі», поруч з ними були дівчата. Він з ОСОБА_12 підсіли до них, почали спілкуватися всі разом, відпочивали. Згодом виникла потасовка між ним та обвинуваченим. Вони спочатку жартували: боролися в жартівливій формі, штовхалися. Однак ОСОБА_7 щось не сподобалося. До них підійшла охорона, їх почали розтягувати, оскільки вони могли почати битися. Вони розійшлися, однак потім до їхнього столу знову підійшов ОСОБА_7 . Обвинувачений йшов саме до нього, ОСОБА_11 , був збуджений. ОСОБА_12 і потерпіла встали. Сам процес нанесення тілесних пошкоджень він не бачив, однак він почув як ОСОБА_9 кричить і побачив кров, в неї був зламаний ніс. Їй почали надавати допомогу. Він, ОСОБА_11 , зрозумів, що тілесні пошкодження потерпілій заподіяв ОСОБА_7 , той вибачався у лікарні. Ініціатором всіх потасовок був ОСОБА_7 .
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що жодних стосунків з обвинуваченим в неї не було, вони просто відпочивали, зустріли ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , сиділи з ними. Дійсно виник жартівливий конфлікт між ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , однак потім він переріс в більш серйозний конфлікт. ОСОБА_7 і ОСОБА_11 розвели. Сиділи, відпочивали, ОСОБА_11 спеціально посадили біля стіни, щоб не провокував ОСОБА_7 . Але ОСОБА_7 все одно прийшов. Вони всі встали, ОСОБА_7 схопив її і штовхнув. Заявлений нею цивільний позов вона підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. ОСОБА_7 дав їй 1000 доларів. Ця сума не врахована в позові, просить її не рахувати.
На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, стороною обвинувачення надано докази, які досліджено судом:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або іншу подію від 09.01.2021, з якого вбачається, що ОСОБА_9 заявила, що 09.01.21 близько 05:00 наглядно знайомий громадянин підійшов та взяв її за волосся та вдарив головою об стіну, внаслідок чого вона отримала перелом носу. Все сталося в кафе «Садиба Бабая» (а.с. 86);
- заяву ОСОБА_9 до Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури, Головного управління Національної поліції в Київській області про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якої вона вказує на те, що 09.01.2021 ОСОБА_7 після вживання алкогольних напоїв почав агресивно поводитися та намагався вчинити бійку з її знайомими, коли вона перебувала поруч. Потім з незрозумілих причин, безпідставно, ОСОБА_7 умисно вхопив її за потиличну частину голови та з усієї сили ударив лицем об стіну. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 їй було завдано тілесних ушкоджень, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (а.с. 87-90);
- копію витягу з амбулаторної карти пацієнта № 3873 від 09.01.2021, відповідно до якої ОСОБА_9 була оглянута отоларингологом клініки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у зв`язку з отриманням травми 09.01.21 о 5:00 побита невідомим, свідомість ясна, не втрачала, тошноти, рвоти не було, поставлено діагноз оскольчатий відкритий перелом кісток носу зі зміщенням (а.с. 91);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 19.03.2021 та опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, відповідно до яких історія хвороби ОСОБА_9 на 22 аркушах вилучена до ВП № 1 Обухівського РУП для подальшого призначення судово-медичної експертизи (а.с. 95-96, 97);
- копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 111876/6, відповідно до якої ОСОБА_9 поставлено діагноз: відкритий перелом кісток носа зі зміщенням. ЗЧМТ. Струс головного мозку (а.с. 98-99);
- висновок експерта № 080 від 08.04.2021, відповідно до якого у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження: садна та синці на обличчі, рана носа, перелом кісток носу зі зміщенням уламків, струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження спричинені від дії тупого предмета (предметів), якими могли бути і руки людини, виникли можливо в строк і за обставин, вказаних в постанові. Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів, але менше 21 доби. Виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 внаслідок самовільного падіння з висоти власного зросту, в тому числі з прискоренням та співударом об поверхню (ґрунт, асфальт, бетон тощо) малоймовірно. Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитися при обставинах, викладених потерпілою під час її допиту (а.с. 104-105);
- фотознімки, на яких зображена потерпіла ОСОБА_9 (а.с. 107-114);
- реєстраційна картка звернення ОСОБА_9 до Офісу Президента від 27.05.2021 (а.с. 120);
- копію розписки ОСОБА_9 від 10.01.2021 про отримання від ОСОБА_7 грошової допомоги на лікування нанесених тілесних ушкоджень внаслідок інциденту, що стався 09.01.2021 в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів (а.с. 121);
- витяг із службових обов`язків особового складу Департаменту охорони об`єктів (а.с. 146-147);
- витяг з Наказу № 911-ОС/дск від 02.12.2019 «Щодо особового складу» (а.с.148);
- протокол огляду предмету від 10.02.2021, під час якого оглянуто диск марки CD-R (700 mb 80min/) «esperanza» для лазерних систем зчитування, на якому знаходиться відеозапис подій 09.01.2021 в приміщенні закладу «Бабай-Садиба» (а.с. 149-155);
- диск марки CD-R (700 mb 80min/) «esperanza» для лазерних систем зчитування, відео, що міститься на якому, оглянуте в судовому засіданні, на ньому зображено приміщення закладу «Бабай-Садиба», на відео видно чоловіка, який підходить до компанії людей за одним із столиків. Всі люди встають і починають відтягувати цього чоловіка від іншого чоловіка. Між чоловіками з`являється дівчина, вона поклала руку до даного чоловіка на плече. Чоловік бере вищевказану дівчину за праву руку та відштовхує від себе. Дівчина б`ється передньою частиною обличчя об стіну та падає на підлогу (а.с. 157).
Вищевказану відеозапис відтворено у судовому засіданні у присутності всіх учасників, які підтвердили, що на відеозапису зафіксовано події, що є предметом даного судового розгляду за участю обвинуваченого, потерпілої та свідків.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд визнає їх належними та допустимими, оскільки вони зібрані у відповідності до вимог КПК України.
Даючи оцінку зазначеним вище показанням обвинуваченого ОСОБА_7 , даними ним в судовому засіданні, зокрема тому, що нанесення тілесних ушкоджень потерпілій за обставин, викладених у фабулі, сталося інстинктивно, в процесі застосування спортивного прийому боротьби «звільнення від захвату» в межах необхідної оборони з його боку, коли потерпіла поклала руку йому на плече, він не хотів заподіювати їй шкоди, його невизнання своєї вини суд розцінює як спосіб захисту, а також як спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки вказана позиція повністю спростовується дослідженими судом доказами.
Як вбачається з положень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» (далі - Постанова № 10 від 22.12.2006) дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Зі змісту п. 5 Постанови № 10 від 22.12.2006 року випливає, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, тощо.
Об`єктом захисту норм ст. 296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив, особливість якого у хуліганстві полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності. Головною рушійною силою хуліганських дій є бажання завдати шкоди не конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виражаючи явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства.
З показів потерпілої, свідків, інших доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, у тому числі з безпосередньо дослідженого в судовому засіданні відеозапису з камер відеоспостереження кафе «Бабай-Садиба», де зображено компанію людей, які відпочивають за столиком, до них підходить обвинувачений, потерпіла ОСОБА_9 стає між обвинуваченим та ОСОБА_11 , які сваряться, ОСОБА_7 несподівано та раптово бере ОСОБА_9 за праву руку та різко відштовхує її до стіни, внаслідок чого остання ударяється об стіну та падає на підлогу, суд приходить до висновку, що обстановка та обставини події, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки ОСОБА_7 свідчили про те, що агресивні дії останнього, пов`язані із бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, довести оточуючим свою фізичну перевагу і силу. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлював, що заходиться в громадському місці і протипоставляє себе спільноті, порушує права на відпочинок інших незнайомих йому людей, завдає фізичного болю і тілесних ушкоджень потерпілій.
В цьому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 обставини: час (вчинення хуліганських дій через невеликий проміжок часу після «жартівливої» бійки між ним та свідком, в якій він зазнав поразки), спосіб (заважав і перешкоджав відпочинку незнайомих йому людей, не звертаючи увагу на зауваження свідків, застосування прийому спортивної боротьби стосовно потерпілої, внаслідок чого завдано тілесні ушкодження), місце (приміщення кафе, яке працювало), свідчать про наявність у діях ОСОБА_7 грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
При цьому, ОСОБА_7 використав нікчемний привід, оскільки факту негативної поведінки потерпілої по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено. Особистих неприязних стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 як до нанесення тілесних ушкоджень, так і безпосередньо під час нанесення не виникало, у зв`язку з чим ініціатором конфлікту необхідно вважати самого обвинуваченого ОСОБА_7 .
Враховуючи зазначене та те, що ОСОБА_7 грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, саме з мотивів явної неповаги до суспільства, маючи на меті показати свою ніби вищість (винятковість), пов`язану з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки, його дії виключають склад кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи.
Крім того, суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_7 в громадському місці не тільки штовхнув потерпілу, а й заважав іншим особам, які перебували в приміщенні ресторану на відпочинку, що підтверджується поясненнями свідків, які вказали, що відпочивали в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Зокрема свідок ОСОБА_14 показала, що перебувала з іншою компанією в сусідньому залі на дні народження, вони святкували, танцювали, однак після інциденту вона змушена була підійти до ОСОБА_9 , допомогти їй та в подальшому поїхати в лікарню.
Підставою для кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК, є об`єктивні дані (обставини), досліджені в судовому засіданні. Під час юридичної оцінки цих даних з`ясовані: причина виникнення конфлікту; місце вчинення протиправних дій, обстановка та обставини, за яких відбувався перебіг протиправного посягання; форма та характер дій обвинуваченої.
Наявність у обвинуваченого мотиву явної неповаги до суспільства ґрунтується на об`єктивних показаннях свідків, висновку судово-медичної експертизи, якими повністю підтверджено наявність у ОСОБА_7 саме такого мотиву за критеріями, визначеними судовою практикою: потерпіла перебувала на відпочинку у громадському місці (кафе) і не є ініціатором активної фази конфлікту; потерпіла є раніше незнайомою для обвинуваченого, з яким відповідно і не може існувати якихось тривалих неприязних стосунків, ніяким чином не може існувати хоча б в якійсь мірі значний привід для спричинення тілесних ушкоджень, тим більше у громадському місці, у присутності сторонніх осіб; дії ОСОБА_7 припинили сторонні особи, після того як звернули увагу на стан потерпілої, яка в цей час жодних фізичних агресивних дій до обвинуваченого не застосовувала, обвинувачений, вчиняючи неправомірні дії, ігнорує елементарні правила поведінки у суспільстві, не реагуючи на оточуючих, ставить власні інтереси над інтересами всіх оточуючих, над встановленими нормами, демонструючи таким чином свою зверхність над іншими.
Крім того, суд також не вбачає в діях обвинуваченого відносно потерпілої наявність необхідної оборони або перевищення її меж.
Відповідно до ч.1 ст.36 КК України право на необхідну оборону виникає не за будь-якого суспільно небезпечного посягання, а лише за такого, яке викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Така необхідність виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.
Частиною 3 ст. 36 КК України передбачено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, такої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Тобто спочатку має бути встановлено право обвинуваченого на необхідну оборону, межі якої перевищено.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їх фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
При цьому, стороною захисту не надано суду такі належні та допустимі докази, сукупність яких би свідчила про наявність у діях потерпілого такого суспільно небезпечного посягання, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку обвинуваченого, шляхом завдання тілесних ушкоджень потерпілій.
Аналіз досліджених доказів у справі свідчить про те, що ОСОБА_7 під час вчинення правопорушення не перебував у стані необхідної оборони, або перевищив межі необхідної оборони.
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації, вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, повністю доведена.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
При призначенні покарання суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
За п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Вирішуючи питання про покарання, відповідно до статті 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком; особу винного, який раніше не судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, на обліках не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши обставини скоєного злочину та його наслідки, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням особи винного, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, суд вважає, що є підстави для призначення покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу.
Суд вважає, що даний вид основного покарання в виді позбавлення волі відносно обвинуваченого буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 65 КК України.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якому вона просила стягнути з останнього на свою користь 160157,40 грн. майнової шкоди та 300000 грн. моральної шкоди, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Згідно зі ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.
Виходячи з вимог ст. 11 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а також з вимог ст. 60 ЦПК України, яка зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Що стосується відшкодування шкоди за пошкоджений одяг, пошкоджену техніку та вартість риносептопластики, то, суд виходить з того, що позивачем не надано доказів заподіяння збитків шляхом пошкодження її одягу, оскільки цей факт під час досудового розслідування взагалі не досліджувався, доказів, що всі речі зіпсовані та не підлягають подальшому використанню не надано. Суд не може прийняти до уваги як факт встановлення розміру збитків внаслідок пошкодження одягу та техніки тільки показаннями потерпілої та розпечатки з мережі Інтернет, оскільки відсутні будь-які об`єктивні дані, які б це підтверджували, не надано жодних документів, які б дали можливість визначити ринкову вартість саме речей, що належали потерпілій, доказів повного зіпсування всіх речей, у тому числі техніки, при цьому до клініки щодо здійснення операції з риносептопластики потерпіла не зверталася, орієнтована вартість операції також визначена самостійно потерпілою.
Тому суд задовольняє позов потерпілої тільки в частині понесених нею витрат на лікування, а саме: 5535,05 грн., що були доведені належними доказами. В іншій частині відшкодування матеріальних витрат суд відмовляє за недоведеністю заподіяння збитків. Таким чином, цивільний позов в частині стягнення заподіяної матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України: особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
При цьому суд приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.
Суд вважає, що потерпілій була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок вчинення кримінального правопорушення щодо неї вона зазнала інтенсивних фізичних, душевних, психічних переживань, було завдано значну шкоду її здоров`ю, що потягло за собою вимушені зміни в її житті. Потерпілою було витрачено багато часу та зусиль для відновлення попереднього стану, чого до цього часу в повному обсязі зробити не вдалося.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів по справі вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-374 КПК України, -
Речові докази: - диск марки CD-R (700 mb 80min/) «esperanza» для лазерних систем зчитування, який знаходиться в матеріалах, фотознімки, на яких зображена потерпіла ОСОБА_9 , залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5535 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн. 05 коп. майнової шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1