Провадження № 1-кс/752/383/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 - про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені за № 0000231 від 26.05.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 - про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені за № 0000231 від 26.05.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В судове засідання слідчий не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином.

З врахуванням положень ч. 1 ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання у відсутності незявившихся осіб.

Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про можливість задоволення клопотання, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчим суддею встановлено, що провадженні Слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000231 від 26.05.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема Запорізька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Перебування на території України підрозділів збройних сил (далі - ЗС) інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі - РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч указаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24.02.2022, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, чим вчинили дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що призвело до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

25.02.2022 військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, спільно з представниками непередбачених законами України озброєних військових формувань «Донецкая народная республіка» (далі «НЗФ ДНР») та «Луганская народная республика» (далі «НЗФ ЛНР»), здійснили окупацію території міста Мелітополь Запорізької області, захопивши державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та інші об`єкти.

Так, у період з 25.02.2022 по 05.07.2022, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, у громадянина України ОСОБА_5 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці, виник умисел на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора.

З цього часу, на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 почав підтримувати збройну агресію РФ проти України та посягати на її територіальну цілісність і недоторканність. З цієї метою ОСОБА_5 , перебуваючи на території тимчасово окупованого міста Мелітополь Запорізької області, усвідомлюючи протиправність своїх дій, став одним із учасників окупаційної адміністрації держави-агресора.

Так, 05.07.2022 за антиукраїнську позицію керівник окупаційної адміністрації держави-агресора «ВГА Запорожской области» ОСОБА_6 призначив ОСОБА_5 на посаду «Заместителя председателя совета министров ВГА Запорожской области по экономике и финансам».

Таким чином, з 05.07.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи у місті Мелітополь Запорізької області, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, став одним із учасників окупаційної адміністрації держави-агресора та перебрав на себе функції заступника керівника псевдодержавного органу «Совета министров ВГА Запорожской области», виконуючи організаційно-розпорядчі функції, забезпечуючи його стійкість, керованість і тривалість намічених злочинних дій, плануючи злочинну діяльність псевдодержавного органу як у формі наказів, так і вказівок, інструктажів, координуючи дії усіх його співробітників, та отримуючи від своєї діяльності протиправний дохід, забезпечуючи фінансування всієї організації.

Після призначення на посаду «Заместителя председателя совета министров ВГА Запорожской области по экономике и финансам», ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, почав здійснювати наступні дії:

- організував та здійснює контроль питань, пов`язаних з плануванням та виконанням бюджету, роботи систем оподаткування та банківської системи;

- організував та здійснює контроль по виконанню заходів зі створення так званих псевдодержавних «Государственных бюджетных учреждений» окупаційної адміністрації держави-агресора « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі «ГБУ ВГА Запорожской области») та «Государственных унитарных предприятий» окупаційної адміністрації держави-агресора «ВГА Запорожской области» (далі «ГУП ВГА Запорожской области») на тимчасово окупованій території Запорізької області;

- проводить агітаційну роботу серед населення щодо діяльності окупаційної влади «ВГА Запорожской области» з метою схиляння їх до підтримки власної діяльності серед мешканців окупованих регіонів України та прихильників російської агресії;

- на тимчасово окупованій території України, а також на території держави-агресора РФ налагоджує взаємодію з незаконними псевдодержавними утвореннями та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- здійснює іншу допомогу державі-агресору (пособництво), незаконним збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора з метою завдання шкоди Україні;

При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що окупаційна адміністрація держави-агресора, учасником якої він є, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України.

01.11.2022 у кримінальному провадженні №0000231 від 26.05.2022 слідчим за погодженням з процесуальним керівником ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Сімферополь, АР Крим, громадянин України, тимчасово проживаючий на території міста Мелітополь, Запорізької області складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

01.11.2022 на адресу редакції газети "Урядовий кур`єр" направлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України громадянином ОСОБА_5 , а також повістки про виклик останнього для публікації.

03.11.2022 у газеті "Урядовий кур`єр" опубліковано повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України громадянином України ОСОБА_5 , а також повістки про виклик останнього на 4, 7 та 10 листопада 2022 року до слідчого управління ГУНП у м. Києві.

03.11.2022 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України громадянином України ОСОБА_5 та повістки про виклик останнього на 04.11.2022, 07.11.2022, 10.11.2022.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України за яке передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Згідно відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майно № 319227766 від 29.12.2022 за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 1/3 квартири, загальною площею 71,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий зазначав, що на даний час у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, оскільки з метою уникнення покарання в частині конфіскації майна, підозрюваний ОСОБА_5 може його реалізувати на підставних осіб для подальшого володіння ним. Арешт вказаного майна забезпечить можливість подальшого його конфіскації як виду покарання, так як санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої

В зв`язку із зазначеним слідчий просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до положень частини 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

01.11.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.111-2 КК України.

Вбачається, що відповідно до інформаційної довідки № 319227766 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що у володінні ОСОБА_5 перебуває нерухоме майно, а саме 1/3 квартири АДРЕСА_2 .

Одночасно з цим, ч.3 ст. 170 КПК України передбачено, що у такому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України , у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене вище, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що подане клопотання є обґрунтованим, а тому необхідним є накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на 1/3 квартири АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із забороною відчуження.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1