Номер провадження: 11-кп/813/2206/22
Справа № 521/9134/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

законного представника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000068 за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2022 року, якою застосовано примусові заходи медичного характеру до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою застосовано до ОСОБА_10 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, що передбачені ч.2 ст. 309 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

До набрання ухвали законної сили змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_10 10.01.2021 року приблизно о 13:00 год. прибув на вул. Балківська № 123 в м. Одесі, де незаконно придбав полімерній пакет з психотропною речовиною PVP, де загальний вміст останньої складає 7,542г, що відноситься до критерію ваги у великому розмірі, та психотропною речовиною 4-ММС у речовині білого кольору, де вміст останньої складає 0,376 г., після чого, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою подальшого особистого вживання почав незаконно зберігати зазначену психотропну речовину при собі, до моменту її вилучення працівниками поліції о 13:58 год. тієї ж доби за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, тієї ж доби, у період часу з 18:05 год. 20 :13 год. працівниками поліції було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_10 - АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено фрагменти полімерних пляшок з нашаруванням речовини, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною 5F-MDMB-PICA, загальною вагою 0,125г, та грудочкоподібна речовина бежевого кольору, масою 0,451 г., яка є психотропною речовиною PVP, де кількісний вміст PVP становить 0,295 г., які останній незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання для власного вживання, без мети збуту.

Крім того, ОСОБА_10 , у невстановлений в ході досудового розслідування час і місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, незаконно придбав у невстановленої особи психотропні речовини, які в подальшому зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

21 вересня 2021 року у період часу з 12:35 год. до 13:30 год. в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_10 , на полиці комп`ютерного столу виявлено речовини рослинного походження в подрібненому стані жовто-зеленого кольору, які знаходилися в металевій коробці, в полімерній коробочці, в трьох полімерних пакетах з пазовими замками, два фрагменти полімерної пляшки, металеву трубку червоного кольору, полімерний предмет зеленого кольору та металевий предмет циліндричної форми, з залишками маслянистої речовини темного кольору, два полімерних медичних шприца з калібрувальною шкалою на 20 мл, з залишками речовини білого кольору, які вилучено та упаковано в сейф-пакети.

Відповідно до дослідження, надана на експертизу речовина рослинного походження в подрібненому стані жовто-зеленого кольору, загальною масою 14,024 г., які знаходилися в металевій коробці, в полімерній коробочці, в трьох полімерних пакетах з пазовими замками і нашаруванням речовин білого кольору, які знаходилися в двох полімерних пакетах з пазовими замками, містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-cyano CUMYL-BUTINАСА (1-(4-ціанобутил)-N-(2-фенілпропан-2-іл)-1-Н-індазол-3-карбоксамід), де загальний кількісний вміст 4-с cyano CUMYL-BUTINАСА(1-(4-ціанобутил)-N-(2-фенілпропан-2-іл)-1Н-індазол-3-карбоксамід) становить відповідно 0,374 г, що за своєю масою належить до великих розмірів.

Також, відповідно до дослідження, надана на експертизу нашарування речовини темно-коричневого кольору на внутрішніх поверхнях фрагменту полімерної пляшки (верхня частина), фрагменту полімерної пляшки (нижня частина) з етикеткою та написом на ній «...MIRINDA...», металевої трубки червоного кольору, полімерного предмету зеленого кольору та металевого предмету циліндричної форми і нашарування речовини білого кольору на внутрішніх поверхнях двох полімерних медичних шприців з калібрувальною шкалою на 20 мл, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-cyano CUMYL-BUTINАСА (1-(4-ціанобутил)-N-(2-фенілпропан-2-іл)-1-Н-індазол-3-карбоксамід) та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - АМ -2201, де загальний кількісний вміст 4-cyano CUMYL-BUTINАСА становить відповідно 0,2111 г., що за своєю масою належить до великих розмірів, яку ОСОБА_10 діючи умисно, незаконно придбав у невстановленої особи та зберігав за місцем свого мешкання, для особистого вживання, без мети збуту.

Судом встановлено, що ці суспільно- небезпечні діяння ОСОБА_10 вчинив у стані неосудності та застосував стосовно нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 просить ухвалу змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Із мотивувальної частини виключити твердження про наявність у діях ОСОБА_10 умислу та твердження про доведеність його вини , вчинення ним кримінального правопорушення та зазначити про вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 309 КК та наявність достатніх , достовірних доказів , які доводять вчинення ним цих суспільно небезпечних діянь.

У мотивувальній частині ухвали процесуальний статус ОСОБА_10 як обвинуваченого змінити на особа , стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Вказує, що суд першої інстанції встановив , що суспільно- небезпечні діяння ОСОБА_10 вчинив у стані неосудності.

Але , всупереч вимогам ст. 505 КПК України , в якій зазначений перелік питань , які підлягають встановленню під час досудового розслідування у провадженні щодо застосовування примусових заходів медичного характеру та вимогам ст. 11, 18, 19, 42, 92, 93 КК , суд вказав в ухвалі про наявність умислу в останнього на придбання та зберігання психотропних речовин у великому розмірі без мети збуту та доведеність його вини за вчинене, оцінивши його дії за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 309 КК України, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність .

Крім того в мотивувальній частині ухвали суд зазначив процесуальний статус ОСОБА_10 як обвинуваченого , чим істотно порушив вимоги КПК.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.

Прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Законний представник ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 не заперечили проти задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.

Висновки суду про вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а також вид застосованих примусових заходів медичного характеру, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції висновки суду в цій частині не перевіряються.

Ухвала суду в апеляційному порядку перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає частково слушними доводи апеляційної скарги прокурора.

Осудність є однією з загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 603 від 02.11.2021 року, ОСОБА_10 у період вчинення інкримінованого йому діяння виявляв інший хворобливий стан психіки у зв`язку з чим він не був зданий усвідомлювати свої дії та керувати ними, що є несумісним з наявністю у його свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру з урахуванням положень ст. 505, 513 КПК України має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Тому, висновки суду першої інстанції про психічне ставлення у формі умислу неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння, а також твердження про те, що вина ОСОБА_10 у вчиненні йому інкримінованого суспільно- небезпечного діяння повністю доведена не ґрунтуються на правильному застосуванні закону про кримінальну відповідальність, на чому слушно наголошує прокурор.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду , викладеним у постанові від 12.03.2020 року у справі № 206/5483/18.

Зі змісту мотивувальної частини оскарженої ухвали убачається, що суд першої інстанції зазначив процесуальний статус ОСОБА_10 , як обвинуваченого.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 КПК України.

Разом із тим у цьому провадженні ОСОБА_10 має статус особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, а тому вказівка суду першої інстанції на те, що він є обвинуваченим, являється істотним порушенням вимог КПК України.

Разом із тим, доводи апеляційної скарги про те, що виклав в ухвалі твердження про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч 2 ст. 309 КК , а не суспільно- небезпечного діяння, не знайшли свого підтвердження.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 вчинив суспільно- небезпечне діяння передбачене ст. 309 ч. 2 КК. Такий висновок суду відповідає приписам ст. 505, 513 КПК.

Викладення судом в ухвалі змісту висновку судово- психіатричної експертизи № 603, в якому зазначено, що в період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення , в якому підозрюється ОСОБА_10 , він виявляв інший хворобливий стан психіки, не є висновком суду про доведеність вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Конструкція ч. 2 ст. 408 КПК України дає підстави для висновку, що зазначені у цій нормі підстави для зміни ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру не є виключними, враховуючи положення ч. 2 ст. 404, п. 4 ч. 1 ст. 409 ч. 6 ст. 9 КПК, колегія суддів приходить до висновку про можливість прийняти рішення щодо покращення правового становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження та виключити з ухвали посилання на суду на наявність умислу в діях ОСОБА_10 при вчиненні суспільно-небезпечного діяння та з мотивувальної частини виключити твердження про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих йому суспільно- небезпечних діянь, оскільки встановлення вини особи , не входить до переліку питань, які підлягають встановленню під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру( ст. 513 КПК).

Крім того , як вже було зазначено ухвалу слід змінити в частині зазначення процесуального статусу ОСОБА_10 .

В іншій частині ухвалу суду слід залишити без змін.

Апеляційну скаргу з наведених підстав належить задовольнити частково.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409,419, ч. 2 ст. 376 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2022 року стосовно ОСОБА_10 змінити.

Змінити у мотивувальній частині ухвали процесуальний статус ОСОБА_10 з «обвинуваченого» на «особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру».

З мотивувальної частини ухвали при викладені судом обставин вчинення суспільно- небезпечного діяння виключити посилання суду на наявність умислу в діях ОСОБА_10 при вчиненні суспільно-небезпечного діяння та з мотивувальної частини виключити твердження про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих йому суспільно- небезпечних діянь.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15