Справа № 627/1/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2023смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Краснокутськ кримінальне провадження №0000763 від 30.11.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, військовозобов`язаного, не працюючого, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

29.11.2021 року о 12-00 годині ОСОБА_4 , разом з іншою особою (матеріали кримінального провадження щодо якої виділено в окреме провадження ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 20.02.2023 року), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, помітив поряд з воротами домоволодінням АДРЕСА_3 автомобільний металевий диск білого кольору, яким були підперті ворота зі сторони вулиці. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення вказаного майна, та він запропонував іншій особі вчинити крадіжку, на що останній погодився.

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , та інша особа, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна групою осіб, скористалися зручними обставинами, а саме тим, що на подвір`ї домоволодіння та на вулиці нікого не має, у зв`язку з чим їх подальші дії ніким помічені не будуть, ОСОБА_4 став на вулиці поряд з огорожею та слідкував, щоб їх протиправні дії ніким помічені не були, а інша особа, в цей час підійшов до воріт зі сторони вулиці, та взявши в руки колісний диск КрКЗ UA 0306 5Jx13Н2, який підпирав ворота ззовні, разом з ОСОБА_4 , почергово понесли викрадений ними диск у невстановленому напрямку, тим самим покинули місце вчинення злочину, а викрадене майно обернули на свою користь і розпорядилися ним на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, яка, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №2 від 24.12.2021 року, склала 455 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні - злочині за ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, підтвердив обставини справи викладені в обвинувальному акті. Пояснив суду, що приблизно взимку 2021 року, точну дату події не пам`ятає, він разом з іншою особою розпили пів пляшки горілки, після чого виявили бажання випити ще, проте для цього бракувало грошей. Присівши на лавочку по вул. Базарній, ОСОБА_4 побачив через дорогу ворота, які були підперті автомобільним диском, та запропонував іншій особі викрасти його, що останній і зробив, а ОСОБА_4 при цьому вийшовши на дорогу, слідкував щоб ніхто зі сторонніх осіб не побачив їх дії. Заволодівши автомобільним диском, ОСОБА_4 разом з іншою особою здали його в пункті прийому металів, виручивши за нього деяку суму грошових коштів, точного розміру яких не пам`ятає, та які використали для придбання пляшки горілки і сигарет, для власного вжитку.

Про вчинене шкодує, щиро розкаюється, запевнив, що надалі подібної поведінки не допускатиме, просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, в матеріалах справи міститься заява від 08.02.2023 року, в якій він просить справу розглядати без його участі, зазначив, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, при визначенні покарання поклався на розсуд суду.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілого, повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позицій, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення - злочину доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає, відповідно до ст. 66 КК України, його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного кримінального правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, та усвідомленні негативних наслідків, що настали, про що він особисто зазначив у судовому засіданні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає, відповідно до ст. 67 КК України, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з наступними її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття), наявність обставини, що обтяжує покарання (вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння), враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, враховуючи обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілого ОСОБА_5 , який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

Зважаючи на наведені вище обставини щодо особи обвинуваченого, з урахуванням думки прокурора та потерпілого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався, та підстави для його обрання у суду відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні №0000763 від 30.11.2021 року в порядку ст. 100 КПК України судом не розглядається, оскільки судовий розгляд стосовно іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні на теперішній час ще не завершено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на 2 /два/ роки, якщо останній протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1