Справа № 736/735/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/154/23
Категорія - ч. 4 ст. 186 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000205 від 21 червня 2022 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2022 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кучинівка Щорського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 13 вересня 2019 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 квітня 2021 року, на підставі ст. 82 КК України не відбуту частину покарання було замінено на 2 роки 6 днів обмеження волі, 11 травня 2022 року ухвалою цього ж суду засуджений ОСОБА_6 був звільнений від відбування покарання у виді обмеження волі умовно-достроково на 10 місяців 15 днів;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднане не відбуте покарання за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 13 вересня 2019 року і за сукупністю вироків призначеного 7 років 10 днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислюється з моменту його фактичного затримання, тобто з 18 год. 01 хв. 21 червня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 377,54 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що в період дії воєнного стану в України, оголошеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який у подальшому був продовжений Указами Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», 21 червня 2022 року, близько 16 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у парку, розташованому біля автостанції по вулиці Вокзальна, 8 в м. Корюківка Чернігівської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належний останньому мобільний телефон марки «Samsung», моделі «А10», з сім карткою абонента « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Отримавши вказаний мобільний телефон, обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його дії є очевидними для ОСОБА_9 , погрожуючи останньому застосуванням до нього насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, а саме пригрозивши застосуванням фізичної сили, відкрито обернув вказаний мобільний телефон на свою користь, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, скориставшись велосипедом, розпорядившись викраденими майном на свою користь, чим спричинив матеріальну шкоду малолітньому потерпілому ОСОБА_9 на суму 1 900 гривень.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та повернути матеріали кримінального провадження на досудове розслідування, адже кримінальне провадження, за яким він був засуджений, внесене до ЄРДР 08 червня 2022 року, в той час, як кримінальне правопорушення у якому він обвинувачується, було вчинене 21 червня 2022 року і цього ж дня матір`ю малолітнього потерпілого була написана заява до поліції.

Аргументує тим, що поза увагою суду залишились його показання про те, що він не мав наміру викрадати телефон потерпілого з корисливою метою, потерпілий добровільно передав йому телефон подзвонити, за що він обіцяв йому заплатити гроші. Спочатку він не додзвонився та почав відходити від хлопця, а той став просити повернути його телефон, на що він сказав, що поверне коли додзвониться. Він не заперечує, що пошкодив телефон через сварку по телефону, але був готовий відшкодувати всі збитки, на що поліцейські йому відмовили. Телефон він викинув у парку, оскільки він був зламаний.

При призначенні міри покарання суд не врахував, що він щиро розкаявся у тому, що пошкодив майно потерпілого, сприяв у розкритті кримінального правопорушення та був готовий повернути гроші за телефон.

Звертає увагу на те, що він був затриманий 21 червня 2022 року, а до суду для обрання міри запобіжного заходу його доставили лише 27 червня 2022 року, що залишилось поза увагою суду.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, просили вирок суду скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути на новий судовий розгляд, прокурора, який не погодився з твердженнями сторони захисту про недоведеність вини обвинуваченого, вважав вирок суду законним та обґрунтованим належними та допустимими доказами, яким суд дав обґрунтовану оцінку, просив залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 21 червня 2022 року на диспетчерський номер «102» надійшло повідомлення про те, що в парку по вул. Вокзальній, неподалік автостанції в м. Корюківка, невідомий чоловік, на вигляд років тридцяти, та неповнолітній хлопець, заволоділи мобільним телефоном малолітнього та поїхали з місця вчинення кримінального правопорушення на велосипеді.

У цей же день відомості за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205.

Написання в обвинувальному акті та у вироку суду дати внесення цих відомостей до ЄРДР 08 червня 2022 року є очевидною опискою, адже до матеріалів справи долучений витяг з ЄРДР від 21.06.2022 та заява матері потерпілого на ім`я начальника поліції 21.06.2022 ( а. с. 34, 35), а тому, доводи апелянта, що судом розглядався обвинувальний акт, який не має до нього ніякого відношення, є безпідставними.

Версія обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність у нього наміру заволодіти телефоном неповнолітнього потерпілого, ретельно перевірялася судом першої інстанції і спростована наведеними у вироку доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснював, що 21 червня 2022 року, коли він з товаришем грав у парку, до них підійшов обвинувачений ОСОБА_6 , який був з неповнолітнім хлопцем, та попросив телефон щоб подзвонити, він надав йому телефон, але чоловік почав від них відходити, тому він попросив повернути йому телефон, обвинувачений спочатку пообіцяв віддати, а потім почав кричати, нецензурно висловлювався та замахнувся, щоб ударити, тому вони відбігли від нього. Потім обвинувачений сів з ОСОБА_10 на велосипед та разом поїхали.

Такі ж показання потерпілий надав і під час проведення слідчого експерименту за його участі.

Свідок ОСОБА_11 також підтвердив показання ОСОБА_9 , як під час допиту в судовому засіданні, так і під час проведення слідчого експерименту за його участі, де він на місці розповів, як ОСОБА_6 попросив у його товариша ОСОБА_9 телефон щоб подзвонити та почав відходити від них, а коли його попросили повернути телефон, то він почав кричати нецензурно висловлюватись, замахуватись, щоб ударити. Потім, ОСОБА_6 та ОСОБА_12 сіли на велосипед та поїхали.

Свідок ОСОБА_13 , який є племінником ОСОБА_6 підтвердив показання потерпілого та свідка ОСОБА_11 , як під час допиту в судовому засіданні, так і під час проведення слідчого експерименту за його участі. Свідок зауважив, що ОСОБА_6 попросив телефон у хлопця та зробивши вигляд, що комусь дзвонить, почав відходити, хлопці почали просити, щоб він віддав телефон, спочатку ОСОБА_6 казав, що віддасть, але потім почав себе агресивно вести, погрожував фізично та розмахував руками. Хлопці злякались та відійшли. Потім ОСОБА_6 сказав, щоб він сів на велосипед і вони вдвох поїхали. Дорогою вони зупинились і ОСОБА_14 сказав, що треба зламати телефон, бо його можуть розшукувати, телефон він зламав та викинув біля магазину, а чохол від телефону віддав йому.

Під час проведення оперативно-розшукових слідчих дій, за показаннями свідка ОСОБА_13 мобільний телефон був вилучений на місцевості по вул. Вокзальній біля паркану, неподалік від парку по цій же вулиці. Під час огляду місця події свідок вказав, що це саме той телефон, який ОСОБА_6 забрав у хлопця в парку. Перед тим, як викинути телефон, він його розбив об коліно. За місцем проживання свідка був виявлений та вилучений чохол від мобільного телефону, який ОСОБА_6 забрав у ОСОБА_9 , а потім розбив та викинув.

Записом з камер відеоспостереження підтверджується, що ОСОБА_6 та ОСОБА_13 залишили парк з телефоном неповнолітнього ОСОБА_9 , з яким проходили повз будівлю по вул. Шевченка, 98.

Під час проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого, ОСОБА_6 вказував на те, що 21 червня 2022 року разом зі своїм племінником ОСОБА_13 , проходивши повз місцевий парк неподалік автостанції, побачив двох неповнолітніх хлопців, у одного з яких був мобільний телефон. Він попросив у хлопця мобільний телефон, сказавши, що йому треба подзвонити, хлопець погодився та дав йому телефон. Розмовляючи по телефону він почав відходити від хлопців і в той час, коли потерпілий попросив повернути йому телефон, він відповів йому нецензурною лайкою, а потім розбив телефон, пройшов деяку відстань та викинув його.

Аналіз змісту показань потерпілого, свідків та самого обвинуваченого, дають підстави вважати, що ОСОБА_6 мав на меті саме заволодіти мобільним телефоном малолітнього потерпілого, адже на прохання хлопця повернути телефон він його не повернув, навпаки, почав нецензурно висловлюючись, чим налякав хлопців, які відчували свою безпомічність та розуміли перевагу дорослого чоловіка над ними. При цьому, ОСОБА_6 замахувався в бік потерпілого та його товариша, чим дав зрозуміти, що вони можуть отримати і тілесні ушкодження.

Яким чином ОСОБА_6 розпорядився телефоном у подальшому для кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 186 КК України значення не має, адже він відкрито заволодів майном неповнолітнього потерпілого, на прохання хлопця повернути телефон не повернув його, а у подальшому ще й навмисно його пошкодив та викинув.

Отже, під час досудового розслідування, судового та апеляційного розгляду були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні слідчі дії, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону, вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

В основу доведеності вини обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні покладені не тільки показання неповнолітнього потерпілого,який не має жодних підстав обмовляти ОСОБА_6 , якого раніше взагалі не знав, але і показання свідків, які узгоджуються з даними протоколів слідчих та процесуальних дій (протоколами огляду місця події, протоколами пред`явлення фотознімків для впізнання, де серед пред`явлених на впізнання осіб потерпілий та свідки упізнали ОСОБА_6 , як особу, яка заволоділа телефоном ОСОБА_9 ), які детально були досліджені судом першої інстанції в їх сукупності, що утворюють цілісну картину подій 21 червня 2022 року.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він був затриманий 21 червня 2022 року, а запобіжний захід слідчим суддею йому було обрано лише 27 червня 2022 року, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону, який не дозволяє тримати особу під вартою без ухвали слідчого судді більше трьох діб, є безпідставною.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні був оголошений воєнний стан через вторгнення військ російської федерації на територію нашої держави, який у подальшому був продовжений Указами Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_6 21 червня 2022 в період дії воєнного стану, цього ж дня він був затриманий.

Відповідно до змін, внесених Законом України від 14 квітня 2022 року №2201-ІХ, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду чи постанови керівника органу прокуратури під час дії воєнного стану не може перевищувати двохсот шістнадцяти годин (дев`ять діб) з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 КПК України.

Затримана без ухвали слідчого судді, суду чи постанови керівника органу прокуратури особа під час дії воєнного стану не пізніше двохсот шістнадцяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду чи керівника органу прокуратури для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

ОСОБА_6 був затриманий о 18 год. 10 хв. 21 червня 2022 року, був забезпечений захисником, 24 червня 2022року йому було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та 27 червня 2022 року ухвалою слідчого судді обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням суми застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Таким чином, затримання ОСОБА_6 та його тримання під вартою до ухвали слідчого судді, відбувалось в межах, визначених кримінальним процесуальним законодавством, жодних порушень органом досудового розслідування допущено не було.

Призначаючи покарання, суд має враховувати, що відповідно до правових позицій, викладених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

У будь-якому разі призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, наслідкам, що наступили в результаті злочинних дій, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку як прояв ставлення до скоєного.

ОСОБА_6 у порядку ст. 82 КК України, було замінене покарання з позбавлення волі на обмеження волі, після чого він у травні 2022 року був звільнений умовно-достроково на 10 місяців 15 днів не відбутих обмеження волі, нове кримінальне правопорушення вчинив 21 червня 2022 року, близько через місяць, після звільнення. Не відбуте за попереднім вироком покарання з урахуванням його заміни більш м`яким, становило 10 місяців 15 днів обмеження волі. У той час як суд приєднав тільки 10 днів позбавлення волі, що значно менше від невідбутої частини покарання.

Санкція ч.4 ст. 186 КК України передбачає покарання від 7 до 10 років позбавлення волі. Застосовуючи положення ст. 71 КК України, суд допустив часткове складання покарань у днях, додержуючись принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той же строк, з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17