Провадження: № 1-кп/484/124/23
Справа: № 484/3987/22
Вирок

іменем України

28.02.2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальне провадження № 0000004 від 02.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щасливка Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на військовій службі за контрактом на посаді командира відділення управління штабу дивізіону взводу управління командира 1 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «молодший сержант» , на даний час перебуває на військовій службі за призивом під час мобілізації з 23.04.2022 року, у в/ч НОМЕР_3 Національної гвардії України

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

За участю сторони кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_5

встановив

22.04.2021 ОСОБА_3 уклав з Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_2 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, строком на 3 (три) роки.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 №74-РС від 22.04.2021 ОСОБА_3 прийнятий на військову службу за контрактом та призначений на посаду командира відділення управління штабу дивізіону взводу управління командира 1 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , зарахований до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків з військової служби за посадою.

Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 22.04.2021, тобто з моменту зарахування молодшого сержанта ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 № 1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби молодшому сержанту ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, молодший сержант ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України,

ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,

ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, молодший сержант ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

Так, 07.02.2022 близько 08 год. 00 хв. молодший сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді командира відділення управління штабу дивізіону взводу управління командира 1 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця дислокації військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, щоне з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця дислокації військової частини.

23.02.2022 молодший сержант ОСОБА_3 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №28-РС від 23.02.2022 звільнений з військової служби у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність), виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, знятий з продовольчого забезпечення.

08.11.2022 о 10 год. 20 хв. молодший сержант ОСОБА_3 , добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та повідомив про себе як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування вказаної військової частини НОМЕР_4 .02.2022.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_3 , 07.02.2022 близько 08 год. 00 хв., будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи її на посаді командира відділення управління штабу дивізіону взводу управління командира 1 артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза межами за адресою свого фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, щоне з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця дислокації військової частини до 23.02.2022, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене

ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В підготовчому судовому засідання прокурор надав угоду про визнання винуватості від 08.11.2022 року, згідно якої прокурор та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо визнання винуватості, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений із застосуванням ст..69 КК України у виді штрафу в розмірі 20 тис.400 грн. в дохід держави.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його адвокат просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор підтримав позицію обвинуваченого щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, що будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та постановлення обвинувального вироку з призначенням міри покарання, визначеної в угоді на підставі ст..69 КК України, оскільки вчинений злочин не є корупційним злочином та наявні обставини, що істотно знижують ступень тяжкості вичненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення зі знанням, приймав безпосередню участь у бойових діях.

Керуючись ст. ст. 314, 370, 371, 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив

затвердити угоду про визнання винуватості від 08.11.2022 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням положень ч.1ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання штрафу , та призначити йому покарання, узгоджене сторонами угоди, у виді шрафу у розмірі 20 тис. 400 грн. в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайоннний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: