ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 апеляційну скаргу заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 05 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні за №0000891 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.04.2021 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 05 жовтня 2022 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.389 ч.1 КК України та йому призначене покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, ОСОБА_6 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням,якщо він протягом іспитового строку терміном на 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1ст.71 КК України, за сукупністю вироків, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України та штрафу у розмірі одної тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, призначеного за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.04.2021 року.

Провадження№11-кп/822/456/22 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія:ч.1ст.389КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
Покарання у виді штрафу на підставі ч.3 ст.72 КК України ухвалено виконувати самостійно.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 , який просить вирок скасувати у зв`язку з безпідставним застосуванням вимог ст.75 КК України та з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Посилається на те, що суд, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, взагалі не мотивував підстави для застосування положень статті 75 КК України.

При цьому суд проігнорував ту обставину, що ОСОБА_6

умисно ухилився від призначеного вироком суду покарання за вчинення

незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, не

відбувши призначене йому вироком суду покарання, а саме не сплативши

визначений йому штраф, що і стало підставою для порушення вказаного

кримінального провадження.

Зокрема ОСОБА_6 ухилявся від відбування покарання за попереднім вироком більше ніж півтора року, що негативно характеризує його і

спростовує висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання.

Також зазначає, що у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується

призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до

ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю

або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Так, пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України за.№7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання"

визначено, що суд, призначаючи покарання за кількома вироками, повинен

визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений

злочин, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання

за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Однак, суд при призначенні покарання, не зважаючи на

те, що ОСОБА_6 на момент постановлення нового вироку не відбув

покарання за попереднім вироком Першотравневого районного суду

м. Чернівці від 02.04.2021 у виді штрафу - не сплатив штраф, помилково

застосував вимоги ст. 75 КК України до покарання призначеного за ч. 1 ст. 389

КК України.

При цьому спочатку не визначив остаточне покарання на

підставі положень ст. 71 України, які у даному випадку підлягали

застосуванню, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а тому вирок щодо ОСОБА_6 в частині покарання підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність підстав для скасування вироку, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Районним та апеляційним судом встановлено,що обвинувачений ОСОБА_6 вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.04.2021 року визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та засуджений до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Розгляд справи відбувався у спрощеному порядку, так як ОСОБА_6 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, про що написав власноручну заяву, де просив розглянути справу без його присутності і призначити суму покарання у розмірі 17 000 грн. В подальшому, ОСОБА_6 листом було повідомлено про результат розгляду справи та надіслано копію рішення суду.

ОСОБА_6 будучи належним чином ознайомленим з вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.04.2021 та незважаючи на неодноразові попередження про недопущення порушення порядку та умов відбування покарання у виді штрафу, не маючи наміру виконувати рішення суду, усвідомлюючи протиправний характер своєї умисної бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи цього, без поважних на те причин ухилився від відбування покарання у виді штрафу

Тим самим, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ч. 1 ст.389 КК України- ухилення засудженого від сплати штрафу.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_6 та правильності кваліфікації діяння за обставин, викладених у вироку, не оспорюється в апеляційній скарзі,а тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить у вироку доводів на підтвердження таких висновків.

Згідно вимог ст.ст.50,65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, у кожному конкретному випадку,суд повинен врахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини його вчинення та наслідки,дані про особу обвинуваченого,обставини,що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судова колегія вважає, що таких вимог суд першої інстанції не дотримався

Прийнявши рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням,суд формально вказав,що враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення,дані про особу обвинуваченого,який раніше судимий,обставини,що пом`якшують покарання- щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення,відсутність обтяжуючих обставин.

При цьому суд належним чином не зважив,що ОСОБА_6 умисно ухилився від призначеного вироком суду покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,зокрема,протягом більш як півтора року не сплатив штраф, що і стало підставою для порушення вказаного кримінального провадження.

Ухилення від сплати штрафу свідчить,що ОСОБА_6 не зробив належних для себе висновків і на шлях виправлення не став.

Матеріали провадження свідчать,що ОСОБА_6 не працевлаштувався,не займається суспільно корисною працею.

Отже, висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання є необгрунтованим.

За таких обставин вирок суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням підлягає скасуванню відповідно до ст.413,414,п.4 ч.1 ст.420 КПК України,оскільки внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність(ст.75 КК України) судом призначене покарання,яке не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості.

При призначенні ОСОБА_6 покарання колегія суддів виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості

Суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься кримінального проступку.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий,новий злочин вчинив після винесення вироку до повного відбування покарання

Обставинами, що пом`якшують покарання,суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено .

За таких обставин судова колегія вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.389 КК України у виді обмеження волі. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів,а призначення більш м`якого виду покарання, що передбачене санкцією ч.1 ст.389 КК України, не забезпечить досягнення мети покарання.

Надані захисником документи щодо стану здоров`я родичів обвинуваченого таких висновків не спростовують.

Окрім того,як вбачається із кримінального провадження, ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.04.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн., ухилився від цього покарання

Тим самим,до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення за ст. 389 ч.1 КК України.

Згідно ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України за.№7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання"

суд,призначаючи покарання за кількома вироками, повинен

визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений

злочин, а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання

за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Такі вимоги судом грубо порушені,оскільки суд застосував вимоги ст. 75 КК України до покарання, призначеного за ч.1 ст.389

КК України,а не за сукупністю вироків,як того вимагає закон.

Оскільки застосування вимог ст.75 КК України апеляційним судом визнане безпідставним,судова колегія вважає,що при призначенні остаточного покарання ОСОБА_6 необхідно застосувати вимоги ст.71 КК України та приєднати повністю невідбуте покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.04.2021 року у виді штрафу ,який виконувати самостійно.

Отже, апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,409,413,414,418,420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 05 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.389 КК України у виді 1(одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.04.2021 року у виді штрафу в розмірі 17000 гривень і за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1(одного) року обмеження волі та штрафу в розмірі 17000 гривень, який виконувати самостійно.

Строк відбування покарання у виді обмеження волі обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік в установі відбування покарання-виправному центрі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального Суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3