ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/338/23 Номер провадження 11-кп/814/1676/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000076 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 лютого 2023 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Полтава, громадянину України, з середньою освітою, у військовому званні «солдат» стрілець відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст. 89 КК України не судимому,

обвинуваченому за ч.4 ст. 405, ч.1 ст. 406 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 21.04.2023 включно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він під час проходження військової служби у військовому званні «солдат» стрілець відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , з прямим умислом 27.09.2022 приблизно о 23.00 год, знаходячись в розташуванні 3 роти охорони військової частини НОМЕР_2 виказав погрозу вбивством черговому роти, старшому водію 3 роти охорони військової частини НОМЕР_3 старшому солдату ОСОБА_9 у зв`язку з виконання ним обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану. Тобто погрозу вбивства начальникові, у зв`язку з виконання ним обов`язків з військової служби, вчиненні в умовах воєнного стану. Також 25.10.2022 приблизно о 19.00 год. знаходячись в розташуванні 3 роти охорони військової частини НОМЕР_1 наніс один удар в область щелепи знизу в праву сторону обличчя військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , тобто порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями за відсутності між ними відносин підлеглості, що виявилося у вчиненні іншого насильства.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалення рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 405, ч.1 ст. 406 КК України, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на не доведення його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, просить ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000076 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.4 ст. 405, ч.1 ст. 406 КК України. В судовому засіданні 21 лютого 2023 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.04.2023 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень судом перевірялася під час обрання запобіжного заходу. 26.01.2023 було складено обвинувальний акт, який направлений до суду. Тому, кваліфікація та всі доводи щодо наявності або відсутності вини обвинуваченого, чи його причетність до злочину мають вирішуватися судом під час судового провадження. На даному етапі судового розгляду суди позбавлені можливості вирішувати ці питання до розгляду справи по суті.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_8 , зокрема тяжкого злочину, за який передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, те, що вказані злочини вчинено під час воєнного стану, особою, який є військовослужбовцем, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні лише розпочато, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, зокрема передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених прокурором у клопотанні.

При цьому будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинуваченого під вартою за станом здоров`я судом не встановлено та учасниками провадження таких доказів не надано.

Позитивна характеристика є недостатньою підставою для того, щоб дійти висновку про відсутність ризиків.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Необхідно наголосити, що відповідно до ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4