Провадження № 1-кп/592/172/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0000265, відомості за яким 19.08.2020 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисниці обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України.

Після оголошеної перерви прокурором було надане письмове клопотання про призначення експертизи звукозапису, в якому він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми на стадії судового розгляду перебуває справа за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України. ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що під час телефонної розмови із ОСОБА_6 близько 21 години 45 хвилин 25.08.2020 року, знаючи, що дізнавачем у даному провадженні призначена судова експертиза, предметом дослідження якої є вилучена у ОСОБА_7 речовина, спонукав ОСОБА_6 передати неправомірну вигоду у сумі 1000 доларів США експерту Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. При цьому, ОСОБА_3 пояснив ОСОБА_8 , що у разі передачі неправомірної вигоди, експерт внесе до висновку судової експертизи завідомо недостовірні дані щодо виду або кількості психотропної речовини, тобто підбурював її до надання неправомірної вигоди службовій особі державної експертної установи. Вказана телефонна розмова зафіксована у протоколі (з додатком) від 02.09.2020 року проведеної щодо ОСОБА_3 негласної слідчої дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером мобільного телефону НОМЕР_1 . Відповідно до висновку судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної експертизи мовлення) № 23177 від 12.10.2021 року у мовленні ОСОБА_3 під час зазначеної телефонної розмови, є висловлення, виражені у формі непрямих спонукань, адресованих ОСОБА_6 , до надання нею вигоди (грошових коштів у іноземній валюті) судовому експертові, якщо той зможе надати висновок, що речовина, вилучена у ОСОБА_7 за своєю якістю і вагою є недостатньою для притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, зокрема, що ніколи не користувався номером мобільного телефону НОМЕР_1 , а лише номером НОМЕР_2 . Відповідати на уточнюючі запитання з цього приводу відмовився. У зв`язку з цим, для забезпечення повноти і всебічності судового розгляду, він вважає за необхідне звернутися до суду із клопотанням про проведення судової експертизи звукозапису з метою з`ясування, чи належить ОСОБА_3 голос, зафіксований на матеріальному носієві інформації, одержаної під час проведення вищевказаної негласної слідчої дії. Питання про призначення даної судової експертизи у ході досудового розслідування не вирішувалося, оскільки ОСОБА_3 відмовився від давання показань. Ознайомившись із протоколами НСРД, висновком судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної експертизи мовлення) № 23177 від 12.10.2021 року та іншими матеріалами провадження до спрямування обвинувального висновку до суду не висловлював зауважень, не заявляв будь-яких клопотань, які б свідчили про те, що мовлення, зафіксоване у протоколі негласної слідчої дії (з додатком) від 02.09.2020 року належить не йому, а заявив про це лише у судовому засіданні 26.12.2022 року. Відповідно до вимог ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 242 КПК України, має право доручити своєю постановою проведення експертизи відповідній експертній установі. Враховуючи викладене, враховуючи, що для з`ясування викладеного питання необхідні спеціальні знання, керуючись ст. ст. 36, 242, 332 КПК України, він просив призначити своєю ухвалою судову експертизу звукозапису, проведення якої доручити експертам ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М. С. Бокаріуса" (вул. Залютинська, 8, м. Харків, 61177) . На вирішення експертизи поставити питання: 1. Чи однією особою промовлені слова й висловлювання, що зафіксовані на звукозаписах, збережених на носіях інформації: - оптичний диск реєстраційний номер № 1/2398, нетаємний - додаток до протоколу про результати проведення щодо ОСОБА_3 негласної слідчої дії, передбаченої ст. 263 КПК України, за номером 066-091-18-01 від 02.09.2020 року на часових відрізках запису, що починається словами "...Ну с експертом последний разговор це в п`ятницю" і закінчується словами "...все правильно" ; - оптичний диск реєстраційний номер № 1/2612, нетаємний - додаток до протоколу про результати проведення щодо ОСОБА_3 негласної слідчої дії, передбаченої ст. 263 КПК України, за номером 099-012-08-39 від 26.11.2020 року на часових відрізках запису, що починається словами "... ОСОБА_9 , це тебе колега турбує по матеріальчику" і закінчується словами "...ага, всьо добренько спасибо, пока" і починається словами "що там ОСОБА_11..." і закінчується словами "ясно, понятно" ? 2. Чи промовлені слова й висловлювання, що зафіксовані на звукозаписах, збережених на даних носіях інформації ОСОБА_3 . Для дослідження надати експертам ухвалу про призначення експертизи, оптичні диски, перелічені у питанні 1 постанови, а також: - протокол про результати проведення щодо ОСОБА_3 негласної слідчої дії, передбаченої ст. 263 КПК України, за номером 066-091-18-01 від 02.09.2020 року; - протокол про результати проведення щодо ОСОБА_3 негласної слідчої дії, передбаченої ст. 263 КПК України, за номером 099-012-08-39 від 26.11.2020 року; - протокол допиту свідка ОСОБА_3 із застосуванням відеозапису від 20.11.2020 року; - зразки голосу ОСОБА_3 на носіях інформації: 1) флеш-носій micro SD - додаток до протоколу допиту свідка ОСОБА_3 із застосуванням відеозапису від 20.11.2020 року у кримінальному провадженні № 0000285; 2) оптичний диск із записом допиту обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні 26.12.2022 року, зробленим відповідним технічним засобом суду (вхідний № 28781 від 2612.2022 року) (а. п. 227-229) .

Після оголошеної перерви захисницею було надане письмове заперечення на клопотання прокурора про призначення експертизи, в якому вона зазначила про те, що в проваджені Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження № 592/15738/21 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України. Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у підбурюванні ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди експерту Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України у розмірі 1000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 27394,2 грн. , вчинив тим самим злочин, передбачений ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України. В судовому засіданні, після дослідження всіх доказів прокурором було заявлено клопотання про призначення по справі фоноскопічної експертизи. Клопотання мотивовано тим, що обвинувачений заперечує належність йому номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , а під час досудового розслідування в якості підозрюваного ОСОБА_3 відмовився надавати свідчення згідно ст. 63 Конституції України. А тому сторона обвинувачення була позбавлена можливості довести, що вказаний номер телефону належить обвинуваченому. Для проведення експертизи прокурор просить надати експерту протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України від 02.09.2020 року, в якому відображено зміст розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в період з 21:44:47 до 22:12:59 25.08.2020 року з додатком - оптичним лиском "CD-R" , марки "Verbatim" , реєстраційний номер № НОМЕР_4 від 25.08.2020 року. Вона вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. 1. Як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування та матеріалів справи, проведення НСРД відносно ОСОБА_3 було ініційовано ще 20.08.2020 року, а тому вже на той час слідчий та прокурор мали встановити чи належить номер телефону НОМЕР_3 ОСОБА_3 , перш ніж звертатись до слідчого судді Полтавського апеляційного суду із клопотанням про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж. 2. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР 19.08.2020 року, а повідомлення про підозру було вручене ОСОБА_3 26.10.2021 року (п. 16 Реєстру матеріалів досудового розслідування) . Вже на наступний день, а саме: 27.10.2021 року було допитано ОСОБА_3 (п. 17 Реєстру матеріалів досудового розслідування) та одразу після цього, 27.10.2020 року йому було вручене повідомлення про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження для ознайомлення (п. 20 Реєстру матеріалів досудового розслідування) . Але, враховуючи те, що матеріали провадження були не складені в том та не підшиті, фактично ознайомлення з ними сторона захисту здійснила 12.11.2021 року і в цей же день, а саме: 12.11.2021 року прокурором ОСОБА_3 було вручено обвинувальний акт та його було скеровано до Ковпаківського районного суду м. Суми. Тобто, по незалежним від сторони захисту та підозрюваному обставинам не була надана можливість висловитись щодо доказів, з якими вони ознайомились та фактично не надана можливість ініціювати проведення будь-якої слідчої дії. 3. Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст. 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Згідно ч. 2 вказаної статті, слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням. Тобто, проведення фоноскопічної експертизи чи експертизи звукозапису не є обов`язковим у кримінальних провадженнях. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України від 25.02.1994 року № 4038-ХІІ "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду. У постанові Пленуму № 8 від 30.05.1997 року "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" Верховний Суд України звернув увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків (п. 1) і вказав на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено до компетенції суду (п. 2) . Вказані роз`яснення Пленуму є актуальними і при застосуванні положень КПК у редакції 2012 року. За змістом ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд, виходячи із закріпленого у ст. 26 КПК принципу диспозитивності, позбавлений можливості, навіть у випадку, коли він виявив відсутність висновку експерта з власної ініціативи залучити експерта і усунути цей недолік досудового слідства. Залучення експерта судом незалежно від наявності клопотань сторін можливо тільки за обставин, передбачених ч. 2 ст. 332 КПК України. Відповідно до ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Ч. 2 вказані статті визначено, що суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені ч. 2 ст. 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності. Тобто, інших підстав для призначення по справі під час судового розгляду кримінального провадження чинний КПК України не передбачає. Відтак, суд не може призначити по справі експертизу в інших випадках та виправляти недоліки слідства. Вказане повністю узгоджується із постановою Об`єднаної Палати Верховного суду від 25.11.2019 року по справі № 420/1667/18 та постановою ККС ВС від 04.11.2021 року по справі № 148/427/18. З урахуванням зазначеного вона просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора (вхідний № 28802 від 26.12.2022 року) (а. п. 230-232) .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_6 наполягали на задоволенні клопотання прокурора про призначення судової експертизи звукозапису.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , його захисниця адвокат ОСОБА_5 категорично заперечували проти задоволення клопотання прокурора про призначення судової експертизи звукозапису.

Вислухавши клопотання прокурора, вислухавши його пояснення та думку, пояснення та думку потерпілої, пояснення та думку обвинуваченого, пояснення та думку його захисниці, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Із змісту п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України вбачається, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У відповідності до ч. ч. 1, 5 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Із змісту п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України вбачається, що недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) ; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст. 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені ч. 2 ст. 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності. До ухвали суду про доручення проведення експертизи у випадках, передбачених ч. 1 цієї статті, включаються питання, поставлені перед експертом учасниками судового провадження, судом. Суд має право не включати до ухвали питання, поставлені учасниками судового провадження, якщо відповіді на них не стосуються кримінального провадження або не мають значення для судового розгляду, обґрунтувавши таке рішення в ухвалі. Після постановлення судом ухвали про доручення проведення експертизи судовий розгляд продовжується, крім випадків, якщо таке продовження неможливе до отримання висновку експерта.

Згідно ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із змісту п. 1 ч. 1 ст. 410 КПК України вбачається, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Обов`язковість правових позицій Верховного Суду є однією з ознак, яка їм притаманна, та характеризує їхню правову природу, сутність. Наявність даної ознаки обумовлена законодавчими приписами.

Зокрема, в ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" закріплено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Зазначеній нормі, необхідність дотримання якої розповсюджується не лише на кримінальне провадження, кореспондує ч. 6 ст. 368 КПК України, відповідно до якої, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Та з огляду на положення ч. 6 ст. 13 Закону України можливо дійти висновку про те, що очевидним є доцільність та необхідність врахування судами правових позицій щодо застосування певних норм права, викладених у постановах ВС, не лише під час ухвалення вироку, а й під час постановлення ухвали.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.

Згідно правовому висновку, викладеному в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.11.2019 року у справі № 420/1667/18, провадження № 51-10433кмо18, залучення експерта судом незалежно від наявності клопотань сторін можливо тільки за обставин, передбачених ч. 2 ст. 332 КПК України. Обов`язкове залучення експерта для проведення експертизи необхідне за наявності двох підстав: по-перше, коли характер об`єктивних обставин, які мають значення для кримінального провадження, неможливо достовірно встановити без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями (що є загальною підставою проведення експертизи в кримінальному провадженні, передбаченою ч. 1 ст. 242 КПК України у редакції Закону № 1261-VII) ; по-друге, коли мають місце обставини, передбачені ч. 2 цієї норми. Постанова набрала законної сили 25.11.2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/86070671) .

Згідно правовій позиції, викладеній в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2020 року у справі № 712/13514/17, провадження № 51-1226км20, відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Отже, призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізовано лише за наявності відповідного клопотання та підстав, визначених законом. Постанова набрала законної сили 23.09.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91855071) .

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2015 року у справі № 5-4332ск15, із змісту якої вбачається, що відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого, за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу. Правом на призначення експертизи з власної ініціативи, незалежно від наявності клопотання, суд наділений виключно у випадках, передбачених ч. 2 ст. 332 КПК України. Ухвала набрала законної сили (https://reyestr.court.gov.ua/Review/52868041) .

Таким чином, оскільки зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься безпосередність дослідження показань, речей і документів; оскільки суд досліджує докази безпосередньо, оскільки не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду; оскільки недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення; оскільки недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, оскільки суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, відтак суд дійшов висновку про неможливість надання для дослідження експертам протоколу допиту свідка ОСОБА_3 із застосуванням відеозапису від 20.11.2020 року, в силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України.

Крім того, оскільки ч. 2 ст. 332 КПК України містить виключний перелік випадків, коли суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам, навіть незалежно від наявності клопотання; оскільки ч. 2 ст. 242 КПК України містить виключний перелік підстав за наявності яких слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи; оскільки підстава, вказана прокурором в клопотанні, не передбачена ст. 242 КПК України; оскільки обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; оскільки призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду; оскільки клопотання прокурора про призначення судової експертизи звукозапису заявлене не з підстав, передбачених ч. 2 ст. 332 КПК України; оскільки орган досудового розслідування не був позбавлений можливості ініціювати питання призначення або призначити судову експертизу звукозапису під час досудового розслідування; оскільки суд позбавлений права призначити проведення судової експертизи з інших підстав, ніж тих, що передбачені ч. 2 ст. 242, ч. 2 ст. 332 КПК України; оскільки, на думку суду, відхилення клопотання учасника судового провадження про вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, не може вважатися неповнотою судового розгляду, відтак суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання прокурора про призначення судової експертизи звукозапису слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 36, 91, 92, 242, 332, 350, 369-372, 375, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора про призначення судової експертизи звукозапису відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1