Справа № 185/5031/23
Провадження № 1-кс/185/984/23
19 квітня 2023 року м.Павлоград
Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що 08 квітня 2023 року до Ізюмського РУП поштою надійшло повідомлення від адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор», про факт скоєння злочину ув`язненим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який заявив, що у квітні 2022 року він викрав з приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 транспортний засіб Suzuki Lets.
У ході проведення досудового розслідування було встановлено місцезнаходження вказаного мопеду та громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 14 квітня 2023 року, у період часу з 10:34 год. до 10:57 год., у ході огляду місця події на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 добровільно видав співробітникам поліції мопед SUZUKI LETS, державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Тому слідчий суддя вважає, що для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також з урахуванням того, що вилучене майно є доказом у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт.
Керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Накласти арешт, шляхом заборони на відчуження на вилучене у ході огляду місця події 14 квітня 2023 року, у період часу з 10:34 год. до 10:57 год. на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме: мопед SUZUKI LETS, державний номерний знак НОМЕР_1 , № рами НОМЕР_2 , червоного кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , мопед SUZUKI LETS, державний номерний знак НОМЕР_1 , № рами НОМЕР_2 , червоного кольору на ім`я ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1