Справа №613/482/23 Провадження № 1-кс/613/181/23
УХВАЛА
10 квітня 2023 року м.Богодухів
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 31 березня 2023 року до Богодухівського ВРП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від поліцейського СРПП Бондаря, про те, що поблизу піщаного кар`єра розташованого в с. Павлівка, Богодухівського району, Харківської області був зупинений вантажний автомобіль «Зил ММЗ» д.н.з. НОМЕР_1 в кузові якого знаходився пісок.
31 березня 2023 року в період часу з 16 години 30 хвилин по 17 годину 10 хвилин було проведено огляд місця події в лісовому масиві поблизу піщаного кар`єра розташованого в с. Павлівка Богодухівського району Харківської області, координати: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 в ході проведення огляду місця події було виявлено автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ 4505 д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, кузов якого повністю наповнений піском.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав пояснення про те, що 31 березня 2023 року близько 13 години 30 хвилин він на власному автомобілі «Зил ММЗ» моделі «4505» д.н.з. НОМЕР_1 приїхав до кар`єру в с. Павлівка, Богодухівського району, Харківської області, з метою нагрузити піску з собою ОСОБА_3 взяв ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , нагрузивши піском зазначений автомобіль близько за дві години, погрузку здійснювали самостійно лопатами, після чого поблизу кар`єру були зупинені працівниками поліції. Будь-яких дозвільних документів на перевезення піску ОСОБА_3 не має, зазначений пісок віз до свого домоволодіння.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надав пояснення про те, що 31 березня 2023 року близько 13 години 30 хвилин він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на автомобілі «Зил ММЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 приїхали до кар`єру який знаходиться в с. Павлівка, Богодухівського району, Харківської області, та почали грузити пісок самостійно лопатами, час завантаження зайняв близько 2 годин. Нагрузивши повний кузов зазначеного автомобіля піском останні почали виїжджати з місця погрузки «кар`єру», та були зупинені працівниками поліції. За завантаження автомобіля ОСОБА_9 сплачував ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 250 гривень.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 надав пояснення про те, що 31 березня 2023 року близько 13 години 30 хвилин він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на автомобілі «Зил ММЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 приїхали до кар`єру який знаходиться в с. Павлівка, Богодухівського району, Харківської області, та почали грузити пісок самостійно лопатами, час завантаження зайняв близько 2 годин. Нагрузивши повний кузов зазначеного автомобіля піском останні почали виїжджати з місця погрузки «кар`єру», та були зупинені працівниками поліції. За завантаження автомобіля ОСОБА_9 сплачував ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 250 гривень.
01 квітня 2023 року постановою слідчого автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ 4505 д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, кузов якого повністю наповнений піском визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
02 квітня 2023 року постановою слідчого автомобіль марки ЗИЛ-ММЗ 4505 д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору та пісок визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ» моделі «4505» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , направлено на зберігання на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9.
Пісок (який знаходиться в кузові автомобіля марки «ЗИЛ ММЗ» моделі «4505» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ) розташовано на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9.
На теперішній час, як зазначає прокурор, все вищевказане майно, відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, є тимчасово вилученим майном до вирішення питання про його арешт.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
Під засобами вчинення злочину слід розуміти предмети матеріального світу, які застосовуються при вчиненні злочину. Вони або необхідні для вчинення злочину, або полегшують чи прискорюють його здійснення, в даному випадку засобом вчинення злочину виступає автомобіль марки «ЗИЛ ММЗ» моделі «4505» з д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Предметом злочину в даному випадку виступає пісок, який згідно постанови КМУ № 827 від 12 грудня 1994 року є корисною копалиною місцевого значення.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
З метою виконання завдань кримінального провадження передбачених у ст. 2 КПК України, а саме захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, прокурор вважає, що є наступні підстави для позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вищевказаним вантажним автомобілем в кузові якого знаходиться пісок.
По-перше, у разі не запобігання ризикам відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном можуть бути втрачені докази вчинення кримінального правопорушення.
По-друге, у органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду експертиз, об`єктом дослідження яких буде саме вказаний пісок.
Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.
Таким чином, враховуючи вищевикладене власником піску, що знаходиться в кузові автомобіля марки «ЗИЛ ММЗ» моделі «4505» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - є Богодухівська міська рада Харківської області.
Згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 автомобіль марки «Зил ММЗ» моделі «4505» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи вищевикладене, для досягнення дієвості цього провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки «Зил ММЗ» моделі «4505» д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові якого знаходиться пісок, в зв`язку з чим прокурор звернулася до суду із вказаним клопотанням.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного.
За правилами п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч.1 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до вимог ст.170 КПК України,арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку,позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження,розпорядження та/або користування майном,щодо якого існують достатні підстави вважати,що воно є предметом,засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом,доходом від вчиненого злочину,отримане за рахунок доходів від вчиненного злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України, у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Згідно із ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 6 квітня 2023 року вищезазначене клопотання про арешт майна було повернуто прокурору Богодухівської окружної прокуратури Харківської області для усунення недоліків, встановлено строк для усунення зазначених у клопотанні недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії даної ухвали.
Отже, зі змісту клопотання вбачається, що в ньому міститься виклад скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули) встановлених органом досудового розслідування, посилання на положення ст. ст. 131,132, 167-169, 170-173 КПК України, в той час як відсутнє належне обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження. Зокрема, в клопотанні про арешт майна не розкрито виду (класифікацію) вилученого піску, його об`єм, вагу, що свідчить про невідповідність клопотання вимогам закону, його неконкретизованість в цій частині, яка за таких обставин підлягає обов`язковому уточненню.
Крім того, в порушення вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України, до клопотання в його обґрунтування не додано копії документів на підтвердження належності особі майна, на яке прокурор просить накласти арешт, а саме не надано документів чи відомостей на підтвердження належності піску, що підлягає обов`язковому уточненню та виключає можливість розгляду клопотання по суті.
З огляду на вищезазначене, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту.
Відповідно ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна, не може бути розглянуто по суті та підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.7,171,172,309,372 КПК України,-
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя