ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8061/21

Провадження № 11-кп/4820/397/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2023 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 за ст.189ч.4, ст.255-1 ч.3КК України, ОСОБА_7 за ст.189 ч.4, ст.255-1 ч.1 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ст.189 КК ч.4 України, запобіжного заходу в виді тримання під вартою до 30 травня 2023 року включно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000360 від 24.12.2019

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 31 березня 2023 року клопотання прокурора, ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 задоволено частково.

Строк тримання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 під вартою продовжено по 30 травня 2023 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.02.2023 року обвинуваченим продовжено строк тримання під вартою до 06.04.2023 року, закінчити судовий розгляд кримінального провадження до вказаного часу неможливо, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, на даний час усі обставини справи не встановлено, а тому продовжують існувати визначені ст.177 КПК України ризики: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, які існували і на момент обрання запобіжного заходу. Обґрунтований ризик того, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде не достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених продовжує існувати. З урахуванням цих обставин суд визнав доцільним продовження строку тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив, як вбачається з її змісту, ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 31 березня 2023 року в частині продовження застосування щодо нього запобіжного заходу, змінити, обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вважав, що ризики про які вказує прокурор з моменту взяття його під вартою і по сьогоднішній день суттєво зменшилися, а ризик що він буде переховуватись від суду нічим не підтверджується.

Зокрема, посилався на те, що за час перебування його в СІЗО стан його здоров`я суттєво погіршився.

Просить врахувати, що у нього тісні соціальні зв`язки, малолітній син на утриманні, він має постійне місце проживання, позитивно характеризується.

Щодо інших обвинувачених апеляційних скарг не надійшло.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та захисник підтримали подану апеляційну скаргу, а прокурор заперечив проти її задоволення.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників апеляційного перегляду провадження, вивчивши матеріали провадження та апеляційні доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисту задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотиви суду з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Відповідно до ч.4 ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Виходячи з положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами захисту, колегія суддів вважає, що суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 у співучасті з іншими обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ст. 189 ч.4, ст.255-1 ч.3 КК України, санкції яких передбачають покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна та 12 до 15 років з конфіскацією майна, закінчити судовий розгляд кримінального провадження до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, неможливо. Виходячи з пояснень учасників апеляційного перегляду провадження, по справі здійснюється судове слідство, у межах визначеного судом порядку та обсягу доказів проводиться допит потерпілих та свідків, дослідження письмових матеріалів справи, допит обвинувачених ще проведено не було. З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що ризик незаконного впливу згідно ст. 177 КПК України на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, враховуючи його авторитет у кримінальному середовищі, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню з боку обвинуваченого ОСОБА_7 не зменшилися та об`єктивно продовжують існувати. Враховуючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності вини обвинуваченого в інкримінованих злочинах, колегія суддів вважає реальним і ризик переховування обвинуваченого від суду.

Відповідно до вимог ст. 183 ч. 1 та п. 4 ч. 2 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Поряд з наведеними національними нормами кримінально-процесуального закону, регламентуючими обрання та продовження судом виду запобіжного заходу особі, колегія суддів керується і Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.06 року, ст.ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи право на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Зокрема, за усталеною практикою ЕСПЛ суди мають визнавати основним джерелом права при вирішення питання про запобіжний захід ст. 5 Конвенції, за якою кожному гарантується право на особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків та у межах процедури передбаченої законом. Такі випадки охоплюються законним арештом за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після її вчинення. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.

Пріоритетність та загальна значущість норм Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» та практики ЄСПЛ закріплена і в принципі законності, визначеному в ст. 9 КПК України в редакції 2012 року, за якою в пріоритеті застосовуються положення відповідного міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, кримінально - процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. Питання законності обрання, особам, що знаходяться під контролем правоохоронців запобіжного заходу в виді тримання під вартою, його тривалості та правових аспектів утримання особи під вартою в Україні неодноразово порушувалось в рішеннях ЄСПЛ, зокрема «Харченко проти України» 10.02.11 року, «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.11 та ін.

У світлі положень ст. 28 КПК України, з урахуванням специфіки та кількості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів, з урахуванням значної кількості обвинувачених, тривале тримання під вартою ОСОБА_7 у даному випадку колегія суддів вважає виправданим.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності обґрунтування неможливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, спростовуються матеріалами кримінального провадження. Судом першої інстанції, як і колегією суддів апеляційної інстанції розглядалась можливість обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, однак з огляду на сукупність наявних в провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 іншого, менш суворого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого на даній стадії судового розгляду.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407,422-1 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 березня 2023 року щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по 30 травня 2023 року включно - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3