Справа № 756/1250/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3926/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 01 вересня 2022 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Троєщина Броварського району Київської області, громадянина України, раніше не судимого, учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інваліда другої групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 , 06.10.2021 приблизно о 11 год 55 хв, керуючи технічно справним автомобілем марки «МERCEDES-BENZ ML 350», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині Оболонської площі у м. Києві зі сторони проспекту Героїв Сталінграда в напрямку Оболонського проспекту, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.3 «нерегульований пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод» та інформаційно- вказівними дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України. В цей час, проїзну частину площі Оболонська, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, перетинала пішохід ОСОБА_9 , наближаючись у темпі кроку справа до смуги руху вищезазначеного транспортного засобу.

Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог пунктів 1.5, підпункту «б» п. 2.3 та п.18.1 Правил дорожнього руху України: п.1.5, п.2.3,п.18.1, відволікся від керування транспортним засобом, не зменшив швидкість та не зупинив керований ним автомобіль в момент вступу пішохода ОСОБА_9 на «зебру» (яку він об`єктивно спроможній був своєчасно виявити), внаслідок чого, створюючи небезпеку для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де навпроти будинку № 5 площі Оболонської в м. Києві здійснив наїзд на останню, спричинивши їй тілесні ушкодження, від яких вона ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18:45 год. померла в приміщенні КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Смерть ОСОБА_9 настала від відкритої черепно-мозкової травми з ушкодженням м`яких тканин голови, переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки та у тканину мозку, розвитком у перебігу набряку-набухання головного мозку.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 01 вересня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та позбавлення права керування транспортними засобами на 3 роки.

Відповідно до ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбуття основного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього на цей період такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції) про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили ухвалено не обирати.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 6864,80 гривень стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок в частині призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на три роки змінити. Виключити з вироку посилання суду на призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на три роки.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 зазначає, що не оспорюючи встановлені обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, а також призначений термін основного покарання, не погоджується із таким вироком суду першої інстанції в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

Сторона захисту вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому додаткового покарання ухвалений судом із порушенням норм матеріального права, зокрема без надання належної оцінки і особі винного, у цій частині є незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання характеру вчиненого кримінального правопорушення, зокрема відсутності умислу на його вчинення, необережній форми вини та без належної оцінки особи обвинуваченого, зокрема його віку та стану здоров`я.

Звертає увагу, що обвинувачений погоджується з висновком суду першої інстанції щодо даного основного виду та розміру покарання, оскільки на його думку таке покарання відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення його та попередження нових кримінальних правопорушень.

Однак, сторона захисту та обвинувачений вбачають підстави для зміни вироку суду та вважають наявність достатніх підстав для скасування додаткового покарання.

Наголошує, що обвинувачений ОСОБА_7 є раніше не судимим, являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, пенсіонером та разом з тим інвалідом II групи, заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду добровільно відшкодував трьом потерпілим у повному обсязі, тобто вчинив усі залежні від нього дії для спокутування своєї вини як в матеріальному так і в моральному плані, щиро розкаявся у вчиненому та дав правдиві покази у справі.

На думку сторони захисту, судом першої інстанції не надано належної оцінки особі обвинуваченого та не враховано думку потерпілих, які просили не застосовувати до обвинуваченого суворого покарання та відсутність у них претензій матеріального і морального характеру.

Також зауважує, що обвинувачений є пенсіонером та можливості у працевлаштуванні у нього обмежені, а позбавлення права керувати транспортним засобом поставить обвинуваченого у тяжке становище, оскільки його повсякденне життя та трудова діяльність пов`язані із використанням транспортного засобу та саме завдяки, в тому числі, можливості пересуватися на транспортному засобі та працювати, обвинувачений має можливість відшкодовувати шкоду потерпілим.

Звертає увагу, що попри свій вік 72 роки, обвинувачений зміг відшкодувати потерпілій стороні грошові кошти в сумі 300 000,00 грн. та зобов`язується відшкодувати ще 150 000,00 грн. протягом трьох місяців після ухвалення вироку по справі, що пов`язано виключно із необхідністю заробити ці кошти. Позбавлення ж його права керування транспортними засобами суттєво вплине на можливість обвинуваченого працювати та мобільно виконувати робочі завдання, що у свою чергу позбавить його можливості виконати свою фінансові зобов`язання перед потерпілою стороною до кінця.

Крім того зазначає, що відповідно до наявної медичної документації Коопераційно-академічної лікарні університету м. Регенсбург Неміччина, у 2011 році обвинуваченому видалено нирку у зв`язку із онкологічним захворюванням.

Також, згідно численних виписок та обстежень ОСОБА_7 у останнього діагностовано захворювання хребта у вигляді гриж та протрузій.

Відповідно до виписки з історії хвороби Київської міської лікарні №12 ОСОБА_7 діагностовано двосторонній гонартроз 3 ст. та протягом 2015 та 2017 встановлено штучні ендопротези обох колінних суглобів.

Також з висновку рентгенографії від 03.10.2017 р., проведеного у ДУ "Інститут серця МОЗ України", у ОСОБА_7 виявлено відхилення осей обох нижніх кінцівок у фронтальній площині медіально.

Крім того, відповідно до консультативного заключення лікаря Київського міського ортопедичного центру ендопротезування, хірургії та реабілітації від 24.08.2022 р. ОСОБА_7 призначено обмеження фізичних навантажень, зокрема ходьби.

Дані медичні документи не були предметом дослідження в суді першої інстанції у зв`язку із достатністю, на думку сторони захисту, надання суду посвідчення інваліда II групи.

Наголошує, що наявний та офіційно підтверджений стан здоров`я обвинуваченого потребує надання йому можливості керувати транспортним засобом за для вільного пересування без фізичних навантажень у тому числі і відвіданні медичних закладів.

На думку сторони захисту, з урахуванням зазначених обставин в сукупності, а також з урахуванням щирості каяття обвинуваченого, його поведінки як до вчинення кримінального правопорушення так і після, відшкодування шкоди та відсутності претензій зі сторони потерпілих, а також, що ОСОБА_7 вчинив злочин вперше, враховуючи індивідуалізацію покарання, вказані обставини дають підстави для призначення обвинуваченому основного покарання без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Заслухавши доповідь судді,

Пояснення захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду в частині доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК Українив апеляційній скарзі не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, як основне, так і додаткове покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 286 КК Українивизначено з дотриманням наведених вимог закону, зокрема призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував не лише дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є інвалідом другої групи, а також ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке за класифікацією, визначеною ст. 12 КК України є тяжким злочином, додатковим об`єктом якого є життя особи, а також суспільно небезпечні наслідки такого злочину у виді смерті потерпілої.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом враховано, щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 основного покарання у виді п`яти років позбавлення волі, із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Призначивши ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК Українисуд одночасно дійшов висновку про можливе виправлення обвинуваченого без його відбування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як встановлено судом першої інстанції, злочин обвинуваченим було скоєно з необережності, потерпілі не наполягали на призначенні суворого покарання. В даному випадку суд не встановив, передбачені законом,заборони для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України суд обґрунтовано взяв до уваги тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, дані про особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, також суд врахував позицію потерпілих.

Суд мотивував, що наведені обставини істотно знижують ступінь небезпечності винного особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Щодо доводів , викладених в апеляційній скарзі, про те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в повній мірі не врахував дані, які характеризують його особу, стан його здоров`я, а також що керування транспортними засобами необхідне йому для виконання його посадових обов`язків, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки суд першої інстанції врахував всі дані щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , що і відображено у вироку.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та характеру допущених обвинуваченим ОСОБА_7 порушень вимог Правил дорожнього руху, внаслідок яких наступила смерть потерпілої ОСОБА_9 , колегія суддів приходить до висновку, що у даному конкретному випадку покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами не сприятиме досягненню його мети, яка серед іншого полягає у запобіганні вчиненню обвинуваченим нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Отже, судом першої інстанції при призначенні як основного так і додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, дотримано вимог ст. ст. 50, 65 КК України, таке покарання є справедливим, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 01 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4