Провадження № 1-кп/127/184/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2023 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2016 р. за № 0004512, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, військовослужбовця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимого 12.02.2016 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 1 ст. 122 КК України, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 13.04.2016 року, до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 15.06.2016, близько 00:10 год. знаходився біля кафе «Розвилка», яке розташоване за адресою: вул. Гніванське Шосе, 3 у м. Вінниці. В цей час він побачив раніше не знайомого ОСОБА_8 , який лежав на землі, так як в останнього перед цим був конфлікт із невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, які спричинили йому тілесні ушкодження. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій по відношенню до ОСОБА_8 . Доводячи свій злочинний умисел до кінця та бажаючи застосувати предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, який, згідно висновку експерта №330-Б від 02.09.2016, є короткоствольною, гладкоствольною вогнепальною зброєю - пристроєм «Форт-12Р», калібру 9 мм Р.А., № НОМЕР_2 , виробництва КНВО «Форт», м. Вінниця, Україна, призначеним для стрільби патронів, споряджених еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії, що відноситься до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду. Даний пістолет придатний для стрільби, будь-які зміни до пістолету не вносились. ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, взяв у праву руку пристрій для відстрілу гумових куль «Форт 12Р», та здійснив кілька

пострілів в лежачого ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних вогнепальних та колото різаних поранень тулуба та кінцівок, які згідно висновку експерта №1354 від 14.09.2016, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочину визнав та показав, що вчинив злочин за вказаних в обвинувальному акті обставин. У вчиненому щиро розкаюється та жалкує, що так сталося, завіряє суд, що подібне більше не повториться. Просить врахувати, що він є військовослужбовцем, мобілізованим відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_3 з 24.02.2022 року. З проханням про мобілізацію звернувся добровільно у перший день війни, брав участь у бойових діях та має намір в подальшому захищати Батьківщину. За місцем військової служби характеризується позитивно. Просить суд його суворо не карати, призначити мінімальну міру покарання.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_8 , який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не прибув, однак надав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд кримінального провадження здійснювати за його відсутності, претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечують проти проведення судового розгляду без потерпілого, вважає за можливе проведення судового розгляду без потерпілого.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення злочину, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого, є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин злочинів, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше судимий, тривалий час перебував у розшуку, одружений, є військовослужбовцем, мобілізованим відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_3 від 24.02.2022 року з 24.02.2022 року. За місцем проживання та військової служби обвинувачений характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що обвинувачений в судовому засіданні визнав свою вину, щиро розкаявся та завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Обставинами, які, згідно ст. 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання, суд визнає визнання вини та щире каяття.

Обставиною, яка, згідно ст. 67 Кримінального кодексу України, обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Також суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_8 , який надав до суду заяву, в якій зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України (в редакції на час вчинення злочину), з призначенням остаточного покарання із врахуванням положень ст. 71 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно положень ч. 3 ст. 78 Кримінального кодексу України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, остаточне покарання слід призначити із врахуванням положень ст. ст. 71, 72, 78 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2016 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 13.04.2016 року, до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Злочин у даному кримінальному провадженні вчинено протягом іспитового строку.

Згідно протоколу затримання від 15.06.2016 року ОСОБА_4 було затримано 15.06.2016 року.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2016 року до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 13.08.2016 року включно.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2016 року було продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 16.09.2016 року включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2016 року о було продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 15.11.2016 року включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2016 року обвинуваченому ОСОБА_4 було змінено застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 04.01.2017 року та від 02.03.2018 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 та надано дозвіл на затримання для доставки його в судове засідання для вирішення клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу. Кримінальне провадження зупинене до розшуку обвинуваченого.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 та надано дозвіл на затримання з метою приводу його до Вінницького міського суду Вінницької області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2018 року обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Судове провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

Згідно протоколу затримання від 22.07.2022 року ОСОБА_4 було затримано 22.07.2022 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 19.09.2022 року включно.

В подальшому ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою неодноразово продовжувався.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 25.02.2023 року включно.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України слід зарахувати обвинуваченому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання по день набрання вироком законної сили. При зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі Закон у редакції від 26.11.2015 року 838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а Закон у редакції від 18 травня 2017 року № 2046-VIII - до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин.

Суд, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, який тривалий час перебував у розшуку, з метою попередження ризику переховування обвинуваченого, вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою слід залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме: висновок експерта № 330-Б від 02.09.2016 року в розмірі 1 650 грн. 75 коп.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 50, 65-67, 185 Кримінального кодексу України, статтями 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. ст. 71, 72 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької від 12.02.2016 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15.06.2016 року по 20.10.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 22.07.2022 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експерта, в розмірі 1 650 (одна тисяча шістсот п`ятдесят) грн. 75 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні - пристрій для відстрілу гумових куль «Форт 12Р», два набої калібру 9 мм, п`ять стріляних гільз, чорну чоловічу куртку з плащоподібного матеріалу із написом на бірці «ВAYRON», чоловіче взуття синього кольору із замші з написом на зовнішній поверхні «W&D», чоловіче шкіряне взуття світло-коричневого кольору із написом на металевій пластині «МСР», чоловічі джинси чорного кольору із написом на бірці «COLINS», чоловічі джинси чорного кольоpy із надписом на бірці «ZENT», клітчасту чоловічу сорочку синього кольору із написом на бірці «COLINS», які, відповідно до постанови слідчого Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 07.09.2016 року визнано речовими доказами та передано до камери зберігання речових доказів Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя