справа № 208/5311/22
№ провадження 1-кп/208/467/22
ВИРОК

Іменем України

25 жовтня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт від 19.10.2022 року у кримінальному провадженні № 0000292 від 16.09.2022 року відносно ОСОБА_2 28.03.1986 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, офіційно непрацюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

встановив:

Органом досудового розслідування встановлено та учасниками судового провадження не оспорюється, що ОСОБА_2 , згідно з рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.02.2012 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, з дня подання і до повноліття, починаючи з 05.10.2011, на користь матері ОСОБА_4 . Рішення суду набрало законної сили 17.02.2012 року.

Однак ОСОБА_2 , якому було відомо про обов`язковість виконання означеного рішення суду, будучи попередженим державним виконавцем Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровській області про необхідність сплати аліментів, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати, став на шлях злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Так, ОСОБА_2 , будучи фізично здоровим для того, щоб працювати та виконувати рішення суду, не маючи намір надавати кошти на утримання доньки, тобто маючи прямий протиправний умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки, у період часу з квітня 2021 року до вересня 2022 року включно, офіційно не працював, аліменти на утримання неповнолітньої доньки не сплачував, будь-якої допомоги на утримання доньки у не грошовій формі не надавав, участі у вихованні доньки не приймав та згідно довідки про заборгованість по аліментам ІНФОРМАЦІЯ_2 , допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки у розмірі 60 654 гривень 75 копійок.

Таким чином, у період часу з квітня 2021 року до вересня 2022 року включно, ОСОБА_2 , злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 01.07.2007 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно склав суму виплат за 18 місяців відповідних платежів, а саме у розмірі 60 654 гривень 75 копійок гривень.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Матеріали обвинувального акта від 19.10.2022 року у кримінальному провадженні № 0000292 від 16.09.2022 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КК України містять:

- клопотання прокурора ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні;

- письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- письмову заяву потерпілої ОСОБА_7 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000292 від 16.09.2022 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.10.2022 року призначено розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000292 від 16.09.2022 року відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження. На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

За таких обставин, суд, вивчивши означений обвинувальний акт та додані до нього матеріали, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, а саме злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 164 КК України. Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення в порядку ч. 3 ст. 337 КПК України суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд керується вимогами ст. 65 67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме - згідно ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, класифікується як кримінальний проступок;

- особу винуватого, який в силу ст. 89 КК України раніше несудимий, скарг за місцем проживання не надходило, неперебування його на обліку лікарів нарколога та психіатра, його соціальний та сімейний стан, а саме неперебування у шлюбі та відсутність офіційного працевлаштування, наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 3 ст. 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день. Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Суд вважає, що виконання ОСОБА_2 безоплатних суспільно корисних робіт, призначених в межах мінімальної санкції ч. 1 ст. 164 КК України сприятиме його виправленню а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами. Обмежень щодо призначення даного виду покарання, передбачених ч. 3 ст. 56 КК України, матеріали кримінального провадження не містять. Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. Керуючись викладеним та ст. 368, 370, 371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_2 28.03.1986 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят (80) годин.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя ОСОБА_1