ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/563/23 Справа № 203/2928/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2023 року про арешт майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.02.2023 року клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 задоволено частково та в рамках кримінального провадження № 0000034 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.255, ч.ч. 2,3 ст.307 Кримінального кодексу України (далі- КК) накладено арешт на автомобіль марки BMW X5 M, VIN: НОМЕР_1 , 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування.

Повернуто ОСОБА_8 технічний паспорт № НОМЕР_3 , вилучений 11 лютого 2023 року під час обшуку.

В апеляційній скарзі представник власника майна - адвокат ОСОБА_9 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю, та істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

В обґрунтування зазначає, що ані в оскаржуваній ухвалі, ані в постанові слідчого про визнання речовим доказом, жодним чином не вмотивовано та необґрунтовано, за якими критеріями автомобіль BMW X5 M, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та яке відношення має до подій, які інкриміновані ОСОБА_11 за ч.ч.1,2 ст.255, ч.ч. 2,3 ст.307 КК. Аргументує тим, що автомобіль, який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не має на собі слідів вчинення кримінального правопорушення чи інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є предметом, що був об`єктом кримінально-протиправних дій, не набутий кримінально- протиправним шляхом та взагалі належить іншій особі, яка не несе будь-якої цивільно-правової відповідальності за дії ОСОБА_11 , а її причетність до будь-яких протиправних дій на даний момент не доведена. Таким чином, згідно ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) даний автомобіль не може бути визнано речовим доказом та на нього не може бути накладено арешт з метою збереження речових доказів.

Також вказує, що в порушення приписів ст.132 КПК слідчим не доведено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки такому арешту, в чому полягає неможливість вчинення будь-яких дій іншим чином по відношенню до арештованого майна, а також яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування.

Таким чином, апелянт стверджує, що з урахуванням вказаних обставин, слідчий суддя відповідно до приписів ч.1 ст.173 КПК повинен був відмовити у задоволенні клопотання, однак безпідставно цього не зробив.

Враховуючи вищевикладене, адвокат просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2023 року та відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на автомобіль BMW X5 M, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

В судове засідання апеляційного суду належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, власниця майна ОСОБА_8 не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, але її неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка наполягала на її задоволенні, просила скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на автомобіль BMW X5 M, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 та повернути майно її власнику, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно п.9 ч.1 ст.309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на таке.

Обґрунтовуючи своє рішення про часткове задоволення клопотання слідчого та накладаючи арешт на автомобіль марки BMW X5 M, VIN: НОМЕР_1 , чорного кольору, 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , слідчий суддя посилався на положення п.2 ч.2 ст.170 КПК та в ухвалі зазначив, що даний транспортний засіб набутий в період, коли за версією органу досудового розслідування та даних ЄРДР здійснювалися злочини, у вчиненні яких підозрюється, в тому числі ОСОБА_11 , який отримував від вказаної діяльності дохід і використовував автомобіль як засіб пересування та вчинення інкримінованих злочинів. Разом з цим, слідчий суддя зазначив, що титульний власник автомобіля ОСОБА_8 не надала доказів своєї трудової діяльності та отриманих від неї доходів або доходів її чоловіка у спільному бюджеті сім`ї, а тому таке майно відповідає критеріям ст.96-2 КК і може бути об`єктом спеціальної конфіскації, а тому для виконання завдань кримінального процесуального законодавства, з метою убезпечення ризиків безперешкодного його відчуження, переховування титульним власником, є необхідність у накладенні на нього арешту.

Між тим з такими висновками слідчого судді не погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч.ч.1,2,5,6 статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.173 КПК, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві знаходиться кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000034 від 31.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК (а.с.10-13).

Згідно протоколу обшуку від 11.02.2023 року (а.с.24-27) вбачається, що під час обшуку автомобіля BMW X5 M, VIN: НОМЕР_1 , чорного кольору, 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , в ньому знайдено нічого не було, а сам автомобіль та технічний паспорт на нього № НОМЕР_3 було вилучено в якості речового доказу у КП №0000034.

10.02.2023 року о 19 годині 35 хвилини ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК (а.с.15-23).

Згідно реєстраційної скартки ТЗ власником автомобіля BMW X5 M, VIN: НОМЕР_1 , чорного кольору, 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_8 (а.с.14).

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна (а.с.1-9) вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб з метою збереження речових доказів ( п.1 ч.2 ст.170 КПК ). При цьому у клопотанні прокурора яким саме визначеним ст.98 КПК критеріям речового доказу у даному кримінальному провадженні відповідає належний на праві власності ОСОБА_8 автомобіль BMW X5 M, VIN: НОМЕР_1 , чорного кольору, 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , а лише вказується, що вказаний автомобіль було придбано членами родини підозрюваного ОСОБА_11 в 2022 році, після того як підозрюваний створив організовану злочинну групу та розпочав свою злочинну діяльність на виготовлення та продаж психотропних речовин, тобто, за версією слідства, автомобіль було придбано останнім за гроші, отримані від злочинної діяльності, у зв`язку з чим даний автомобіль може бути предметом та знаряддям вчинення злочину, може містити відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У той же час, як свідчить зміст повідомленої ОСОБА_11 підозри (а.с.15-23), вказаний автомобіль не фігурує у підозрі, як предмет чи знаряддя вчинення злочину.

Разом з цим суд апеляційної інстанції констатує, що слідчий суддя, всупереч положенням п.18 ч.1 ст.3, ст.22, ч.3 ст.26 та статтям 171-173 КПК, вийшов за межі клопотання прокурора та наклав арешт на майно ОСОБА_8 відповідно до п.2 ч.2 ст.170 КПК з метою забезпечення спеціальної конфіскації, передбаченої ст.ст.96-1, 96-2 КК, яка не була заявлена у клопотання прокурора, тобто слідчий суддя перебрав на себе не властиві йому функції сторони обвинувачення, тим самим вийшов за межі своєї компетенції та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, вищевикладене свідчить про те, що наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді доводи, за яких він дійшов до переконання про необхідність накладення арешту на майно, не відповідають вимогам ч.2 ст.170 КПК, оскільки стороною обвинувачення під час судового розгляду клопотання про арешт майна не наведено жодних беззаперечних аргументів для висновків про те, що вилучений під час обшуку автомобіль належить саме підозрюваному ОСОБА_11 , та використовувався останнім, як знаряддя чи засіб вчинення інкримінованих злочинів, а також був придбаний за грошові кошти, отримані в результаті вчинення кримінальних правопорушень та на нього може бути накладено арешт у даному кримінальному провадженні.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки слідчого судді, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та суд припустився істотних порушень кримінального процесуального закону, що відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.411 та ч.1 ст.412 КПК, є підставою для скасування судового рішення слідчого судді.

Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника власника майна адвоката ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2023 року про арешт майна скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000034 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.255, ч.ч. 2, 3 ст.307 КК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 та ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2023 року про арешт майна - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000034 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК, вилученого в ході проведення обшуку 11.02.2023, а саме: автомобілю марки BMW X5 M, VIN: НОМЕР_1 , чорного кольору, 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 та технічного паспорту № НОМЕР_3 .

Автомобіль марки BMW X5 M, VIN: НОМЕР_1 , чорного кольору, 2019 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , та технічний паспорт № НОМЕР_3 - негайно повернути власнику ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4