Справа № 301/2959/22

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2022 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іршавського районного суду Закарпатської області, місто Іршава, кримінальне провадження №0000308 від 28.07.2022, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце

народження: с. Ульяновка, Пологівський район, Запорізька область, місце реєстрації:

АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.336 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при наступних обставинах : Так, згідно ст. 62 Конституції України передбачено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає проходження військової служби. Згідно ч. 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що до видів військової служби віднесено війську службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки). Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України було оголошено про проведення загальної мобілізації. 08 квітня 2022 року ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи в приміщенні пункту постійного збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_3 пройшов військово-лікарську комісію, яка на час проведення загальної мобілізації засідає за вищевказаною адресою, на предмет визначення ступеня придатності до військової служби. За результатами проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 визнано придатним до військової служби, що підтверджено довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.04.2022, виданої відповідно до наказу МОУ «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» № 402 від 14.08.2008. В подальшому ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи на території пункту постійного збору військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою АДРЕСА_3 , під особистий підпис, 27.04.2022 отримав повістку про прибуття 03.05.2022 на 10 годину до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки на військову службу за мобілізацією, на особливий період. Однак, військовозобов`язаний ОСОБА_3 , будучи призваним на військову службу за мобілізацією, на особливий період та належним чином повідомлений про дату, час та місце прибуття, до ІНФОРМАЦІЯ_2 03.05.2022 року на 10 годину умисно не прибув, а залишився за місцем свого проживання. На підставі викладеного, ОСОБА_3 являючись військовозобов`язаним, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та призову на військову службу за мобілізацією, на особливий період, тим самим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, положення Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указу Президента України «Про загальну мобілізацією» №69/2022 від 24.02.2022.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене 336 КК України, а саме - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно ухилився від призову на військову службу, так як не зрозумів, що в разі неявки може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ст.336 КК України доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, часу, місця, способу, мети та мотивів його вчинення, винуватості обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, чи вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та обмежився таким обсягом дослідження доказів: допит обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали справи по речовим доказам.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.336 КК України тобто, ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Вину обвинуваченого ОСОБА_3 , в скоєнні кримінального правопорушення за ст.336 КК України, суд вважає доведеною.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, а також відомості, які характеризують його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Так, вивченням в ході судового розгляду даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Обставиною, відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд вважає щире каяття. Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Згідно вимог ч. 1 ст. 65 КК України покарання винній особі має бути призначено із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. При цьому, призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження нових злочинів.

Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Як зазначено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів».

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки вчиненого злочину, який за класифікацією кримінальних правопорушень, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, мотив, мету та спосіб вчинення злочинного діяння, обставину справи, що пом`якшує покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, те, що він вину у скоєному визнав, щиро кається, дані про особу винного, а також те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, та є необхідним призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті 336 КК України, при цьому, зважаючи на особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд вважає, що відносно нього можуть бути застосовані положення ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000308 від 28 липня 2022 :

- оригінал довідки військово-лікарської комісії та розписки на ім`я ОСОБА_3 , поміщені до паперового конверту білого кольору та приєднані до матеріалів кримінального провадження повернути до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1