Єдиний унікальний № 500/898/15-к
Провадження № 1-кп/946/10/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

про звільнення особи від кримінальної відповідальності

та про закриття кримінального провадження

29 березня 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

провів у місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003205, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , цивільні позивачі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , цивільний відповідач ПАТ СК «Уніка», представник потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_12 .

Потерпілі, цивільні позивачі та представник цивільного відповідача ПАТ СК «Уніка» у судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судових засідань неодноразово повідомлялися належним чином, у зв`язку з чим суд з урахуванням думок учасників судового провадження, згідно ст.ст. 325, 326 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), вирішив провести судове засідання без їх участі.

Суть питання, що вирішується

1.Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 під час судового розгляду звернувся з клопотанням про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні за його обвинуваченням за ч. 2 ст. 286 КК на підставі ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, та про закриття кримінального провадження.

Встановлені судом обставини

2.Так, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 11.07.2010 близько 16:30 години він, керуючи технічно справним автомобілем марки «MITSUBISHI SPACESTAR» державний номер НОМЕР_1 , у якому в якості пасажирів знаходилися ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , рухаючись по автодорозі М-15 «Одеса Рені (на Бухарест)» з боку м. Ізмаїл Одеської області в напрямку м. Одеси, в порушення вимог п. 1.5., підп. «б» п. 2.3., п.п. 10.1., 12.1, підп. «в» п. 14.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), виїхав на зустрічну смугу для руху під час перестроювання на ліве узбіччя за ходом руху транспортного засобу, не вибравши достатню відстань до транспортних засобів, які рухаються по зустрічній смузі руху, на яку він виїхав, та на 206 км + 500 м, створивши небезпеку для руху, допустив зіткнення з технічно справним автомобілем марки «RENAULT MASTER» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_10 , у якому у якості пасажирів знаходилися ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 . При цьому, водій ОСОБА_10 з моменту виникнення небезпеки (момент виїзду зустрічного автомобіля на смугу його руху) не мав у своєму розпорядженні технічної можливості запобігти пригоді та знаходився в аварійній ситуації.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілим спричинені тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_6 відкритий осколковий перелом стегнової кістки правої ноги в середній треті її стегна, який відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень; ОСОБА_8 закрита травма грудної клітини та живота: крововилив в області грудної клітини від середньої 1/3 лівої ключиці, навскіс зверху вниз і зліва направо з переходом на праве підребер`я і праву мезогастральну область, пошкодження брижейки тонкого та товстого кишечнику, розрив тонкої кишки, переривання вагітності (12 тижнів), забій правого гомілковостопного суглобу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень; ОСОБА_9 закрита черепно-мозкова травма: крововилив у правій лобно-тім`яно-скроневій області, струс головного мозку, перелом лівої променевої кістки без зміщення, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; ОСОБА_7 закритий багатоосколковий перелом нижньої треті правого плеча зі зміщенням відламків ускладнених невритів променевого нерву, закритий осколковий перелом основи 5-плюсневої кістки правої стопи зі зміщенням, забій правого променевого нерву, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

3.Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжке тілесне ушкодження та середньої тяжкості тілесне ушкодження.

4.У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , хоча і не визнав вину у висунутому обвинуваченні, але клопотання підтримав та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, при цьому надав суду свою згоду за закриття кримінального провадження з вказаної нереабілітуючої підстави.

5.Захисник ОСОБА_5 клопотання також підтримав та просив суд звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та кримінальне провадження відносно нього закрити.

6.Представник потерпілих та цивільних позивачів ОСОБА_12 залишив розгляд клопотання на розсуд суду, зазначивши, що при цьому суд має вирішити цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди.

7.Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 , зазначивши, що є підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та для закриття кримінального провадження, оскільки навіть з урахуванням того, що обвинувачений ухилявся від суду, строк давності на теперішній час закінчився. Також прокурор зазначив, що наявність в провадженні суду іншого кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не перериває строк давності у цьому кримінальному провадженні, адже він сплив ще до цього.

8.Відповідно до довідки про судимість від 04.01.2023, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, 05.08.2023 до суду був направлений обвинувальний акт про його обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК, проте обвинувальні вироки відносно нього не ухвалювалися.

9.З копії супровідного листа від 08.08.2022, з копії обвинувального акту від 05.08.2022 та з копії ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.08.2022 вбачається, що на розгляді в суді знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні 16.03.2022 тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, судовий розгляд якого на даний час ще не завершений.

10.З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.01.2018 з метою запобігання подальшим спробам переховуватися від суду був наданий дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_3 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він був оголошений у розшук та судове провадження було зупинене до його розшуку (т. 3 а.п. 37). На підставі вказаної ухвали обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий 19.02.2018, про що був складений відповідний протокол (т. 3 а.п. 41 43).

11.Крім того, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2020 у зв`язку з ухиленням обвинуваченого ОСОБА_3 від явки до суду знов був наданий дозвіл на його затримання з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, він знов був оголошений у розшук та судове провадження знов було зупинене до його розшуку (т. 4 а.п. 11 13). На підставі вказаної ухвали обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий 17.06.2020, про що був складений відповідний протокол (т. 4 а.п. 16 19).

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

12.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження з таких підстав.

13.Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

14.Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

15.Частиною 8 ст. 284 КПК встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує, в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

16.Як було вище наведено, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, яке в силу ст. 12 КК на час його вчинення та на теперішній час відноситься до категорії тяжких злочинів.

17.Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

18.За змістом ч. 2 ст. 49 КК, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

19.Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування вказаної норми права, наведеного у п.п. 59 60 постанови від 02.02.2023 у справі №735/1121/20, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

20.Таким чином, враховуючи положення п. 4 ч. 1 ст. 49, ч. 2 ст. 49 КК, зазначений висновок Великої Палати Верховного Суду, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 11.07.2010 тяжкого злочину, строк давності у цьому кримінальному провадженні становить десять років, подовжений на період ухилення обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, тобто з 25.01.2018 по 19.02.2018 (23 дні) та з 03.06.2020 по 17.06.2020 (14 днів), а саме з часу оголошення його у розшуки у зв`язку з ухиленням від суду до його затримання. Усього десятирічний строк давності має бути подовжений на 37 днів, а тому строк давності у цьому кримінальному провадженні сплив 17.08.2020.

21.Судом встановлено, що ОСОБА_3 після 11.07.2010 і по 17.08.2020 іншого кримінального правопорушення не вчиняв, у зв`язку з чим перебіг давності відповідно до ч. 3 ст. 49 КК не переривався. При цьому судом не може бути взяте до уваги наявне на розгляді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області кримінальне провадження про його обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК, оскільки, по-перше, обвинувальний вирок у вказаному провадженні не ухвалювався, а тому згідно ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, а, по-друге, ОСОБА_3 у вказаному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину 16.03.2022, тобто після закінчення строку давності у цьому кримінальному провадженні (17.08.2020), а тому навіть ухвалення обвинувального вироку у вказаному провадженні не призведе до переривання строку давності у цьому кримінальному провадженні.

22.Саме формулювання вказаних положень ст. 49 КК, п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК, свідчить про те, що вони є імперативними та не залежить як від думок учасників судового провадження, так і від розсуду суду. Тому у випадку встановлення усіх обставин, які є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, та при наявності його згоди на це, незалежно від визнання ним своєї вини, то суд зобов`язаний прийняти рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності та про закриття кримінального провадження, незалежно від думок учасників судового провадження.

23.Крім того, чинним законодавством не заборонено звільняти особу від кримінальної відповідальності та закривати кримінальне провадження у зв`язку з тим, що особа не визнає свою винуватість або у зв`язку із запереченнями будь-кого з учасників судового провадження. З наведеної ч. 8 ст.284 КПК випливає, що єдиною умовою для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності є лише згода обвинуваченого на це. У даному ж випадку обвинувачений ОСОБА_3 надав суду свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, згідно ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строку давності, та на закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку з цим.

24.При цьому суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.07.2021 № 552/5595/18, згідно якій за змістом статей 284 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

25.Таким чином, враховуючи, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 11.07.2010 тяжкого злочину, у зв`язку з чим на день вирішення питання про його звільнення від кримінальної відповідальності минув строк більш ніж десять років та 37 днів, тому, а також з урахуванням згоди обвинуваченого ОСОБА_3 , на підставі імперативних положень ст. 49 КК він має бути звільнений від кримінальної відповідальності.

26.Оскільки суд дійшов висновку про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, то кримінальне провадження відносно нього має бути закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.

27.За змістом ч. 1 ст. 129 КПК, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому тільки лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

28.Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні перелічені у ч. 1 ст. 129 КПК судові рішення не ухвалюються, а постановляється ухвала про закриття кримінального провадження, то цивільні позови ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 з уточненнями до обвинуваченого ОСОБА_3 та до ПАТ «СК «УНІКА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди не можуть бути розглянуті судом, у зв`язку з чим вони підлягають залишенню без розгляду. Потерпілі та цивільні позивачі відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК мають право пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

29.Суд вважає, що судові витрати на залучення експертів на проведення судових авто-технічних експертиз транспортного засобу від 10.01.2011 №№ 520, 522 у сумі по 464,40 грн, кожна, судової авто-технічної експертизи за обставинами події № 11/А-692 від 05.12.2014 у сумі 589,68 грн та судової транспортно-трасологічної експертизи №521 від 10.01.2011 у сумі 2 322 грн, а всього в загальному розмірі 3 840,68 грн не можуть бути стягнуті з обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки за правилами ч. 2 ст. 124 КПК суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта тільки у разі ухвалення обвинувального вироку, а в даному випадку, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриттям кримінального провадження, обвинувальний вирок відносно нього не ухвалюється. При цьому при вирішенні цього питання суд враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №598/1781/17, згідно якому суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

30.Але слід зазначити, що положення ч. 1 ст. 126 КПК про те, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою, також не можуть бути підставою для стягнення процесуальних витрат при закритті провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, оскільки вказана норма лише регулює порядок вирішення питання щодо процесуальних витрат та не встановлює в яких саме випадках ці процесуальні витрати можуть бути стягнуті з обвинуваченого, тобто не встановлює підстави для такого стягнення. Однією з підстав для стягнення витрат на залучення експерта, які встановлені у ч. 2 ст. 124 КПК, є ухвалення обвинувального вироку. Згадування у ч. 1 ст. 126 КПК такого судового рішення як ухвала, пов`язане з можливістю вирішення питання щодо процесуальних витрат ухвалою вже після ухвалення обвинувального вироку, у якому це питання не було вирішено.

31.Вказаний висновок суду відповідає висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що викладений у постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17, згідно якому якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту. У вказаній постанові Верховний Суд також зазначив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

Керуючись ст. 49 КК, ст.ст. 124, 126, 129, 284, 288, 370 372 КПК, суд

постановив:

1.Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 задовольнити.

2.Звільнити ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК.

3.Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.08.2013 за №0003205, відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, у зв`язку з його звільненням від кримінальної відповідальності.

4.Цивільні позови ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 з уточненнями до обвинуваченого ОСОБА_3 та до ПАТ «СК «УНІКА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду. Роз`яснити потерпілим та цивільним позивачам їх право пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

5.Процесуальні витрати на залучення експертів на проведення судових авто-технічних експертиз транспортного засобу від 10.01.2011 №№ 520, 522 у сумі по 464,40 грн, кожна, судової авто-технічної експертизи за обставинами події № 11/А-692 від 05.12.2014 у сумі 589,68 грн та судової транспортно-трасологічної експертизи №521 від 10.01.2011 у сумі 2 322 грн, а всього в загальному розмірі 3 840,68 грн, віднести на рахунок держави.

6.Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

7.Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1