ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/946/23 Справа № 183/5221/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000569 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2022 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 8 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 враховано з моменту його затримання, а саме з 04.07.2022.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 продовжено до набрання вироком законної сили.

Доля речових доказів та арешту предметів вирішена у відповідності до вимог закону.

За обставин встановлених судом першої інстанції слідує.

03.07.2022 приблизно о 22:50 годині, ОСОБА_9 перебував за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , де останні розпивали спиртні напої і під час їх розпивання між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 раптово виник конфлікт на ґрунті неприязних відносин.

03.07.2022, приблизно о 22:55 годині, ОСОБА_9 , знаходячись біля хвіртки будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у виді смерті потерпілого, повалив руками на землю ОСОБА_10 , взяв із землі правою рукою цеглу та наніс нею 19 ударів по голові ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження, у виді забійних ран в лобній області голови посередині, справа та зліва, в надбрівних областях з права та зліва, лобно-скроневій і тім`яних областях зліва, в області перенісся і спинки носа, в лівій виличній області, на лівій щоці, верхній губі зліва і в області підборіддя зліва, в потиличній області зліва, саден на обох щоках, в області мочки лівої вушної раковини, синців на нижньому повіці лівого ока, спинці носу, в області вушних раковин, крововиливів в м`яких покривних тканинах голови, лобній області зліва та справа, потиличній області зліва, крововиливів під м`якими мозковими оболонками в області лобних, скроневих, тім`яних і лівої потиличної часток, а також в шлуночки мозку, обмеженого втиснутого перелому луски потиличної кістки зліва з переходом на основу черепа, які у своєї сукупності за ступенем тяжкості відносяться до тяжких, небезпечних для життя, що привели до смерті ОСОБА_10 , який помер на місці. Також своїми діями ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження у виді синців на передній зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, передній та зовнішній поверхнях лівого плеча.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції кваліфіковано за ч.1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які її подали.

Не погодившись з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних даних, просить вказаний вирок суду в частині покарання змінити, а саме призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України.

Так, ОСОБА_9 вказує, що в судовому засіданні він свою вину визнав, у скоєному він щиро кається, раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався. Крім того обвинувачений звертає увагу на тому, що він є особою, яка завжди мала місце роботи, виховував 4 дітей. У 2015 році приймав участь у бойових діях, за що в 2016 році отримав поранення, внаслідок якого проходив медичне лікування.

Прокурором ОСОБА_11 , який приймав участь в суді першої інстанції було подано заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 .

Згідно вказаного заперечення, сторона обвинувачення зазначає, що вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2022 щодо ОСОБА_9 є таким, що відповідає фактичним обставинам справи, суд вірно застосував кримінальний закон, якій підлягав застосуванню, а також в ході судового розгляду було дотримано норми КПК України, у зв`язку з чим просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого - залишити без задоволення.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_9 у повному обсязі.

При тому, обвинувачений в ході апеляційного перегляду зазначив, що висновки суду першої інстанції про доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію його дій - не заперечує та не оскаржує. Зазначив, що вказані події між ним та покійним ОСОБА_10 відбулися у зв`язку з тим, що вони дійсно разом 03.07.2022 вживали спиртні напої. В ході розмови між ними відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_10 вкусив його за передпліччя лівої руки, внаслідок чого ОСОБА_9 був змушений обороняти своє життя, у зв`язку із чим схопив шлакоблок та наніс ОСОБА_10 численні удари по голові. Обвинувачений ОСОБА_9 акцентував на тому, що він просить суд апеляційної інстанції пом`якшити йому покарання, саме за ч. 1 ст. 115 КК України та застосувати до нього положення ст. 69 КК України.

Прокурор та потерпіла заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, встановлених під час судового розгляду та підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Крім того обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіяння смерті потерпілого ОСОБА_10 визнав повністю та під час апеляційного розгляду не заперечував, що саме через його дії, а саме численних нанесень ударів потерпілому шлакоблоком по голові, останній помер.

Судом першої інстанції належним чином були перевірені доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність у нього умислу на вбивство ОСОБА_10 і нанесення йому ударів лише з метою самозахисту, однак вказане не знайшло свого підтвердження, оскільки як було встановлено судом першої інстанції дане було спростовано показами потерпілої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 , які в ході судового розгляду вказали, що покійний був не агресивною та не конфліктною людиною; у ОСОБА_10 виявлений вміст спирту у концентрації 3,28%о, тобто він знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння, що значно ускладнює і практично унеможливлює нормальну координацію рухів, тоді як у обвинуваченого виявлений спирт у концентрації лише 1,20%о; у відповідності до наявних висновків судово-медичних експертиз № 314/Е від 01.08.2022 та № 314/Е/Д1 від 05.08.2022, потерпілому спричинено удари з достатньо великою силою, що у сукупності із кількістю та локалізацією їх нанесення, а саме, в життєво важливий орган - голову, безумовно свідчить про наявність умислу на позбавлення життя, тобто вбивство потерпілого. З вказаним висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом».

У зв`язку із позицією обвинуваченого ОСОБА_9 виказаною ним в ході апеляційного перегляду про те, що вину за злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України він визнає у повному обсязі, апеляційну скаргу подану ним підтримує саме в частині пом`якшення йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України та застосування до призначеного йому покарання вимог ст. 69 КК України за вказаний злочин, фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції відповідно до вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2022 він не оспорює, а тому колегія суддів прийшла до наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діянь обвинуваченим не оскаржуються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Щодо тверджень обвинуваченого про призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, то колегія суддів вказує наступне.

Як передбачено ч. 1 ст. 69 КК України, суд може, а не зобов`язаний, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також з урахуванням даних про особу винної особи.

Між тим, незважаючи на обставини, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, в тому числі з виказаною позицією обвинуваченим в ході апеляційного розгляду, що ОСОБА_9 повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК Україні, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо застосування до призначеного покарання положень ст.69 КК України, оскільки суд апеляційної інстанції не встановив наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Отже, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що для застосування положень ст. 69 КК України не достатньо формальних підстав її застосування, навіть за умови наявності обставин, що пом`якшують покарання, які між тим повинні ще істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, а відтак, навіть з урахуванням вказаних у апеляційній скарзі підстав, що, зокрема були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 , ці підстави не дають апеляційному суду можливості застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 01.11.2018 (Справа № 51-2776км18), термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Аналогічні положення передбачені абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7, згідно якого: призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд з достатньою повнотою врахував характер, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК є особливо тяжким злочином, дані про особу винного, який вину у позбавленні життя ОСОБА_10 визнав, є особою раніше не судимою, на обліку у лікарів не перебуває, є учасником бойових дій, за місцем проживання характеризується задовільно, з чим погоджується й колегія суддів. Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги думку потерпілої, яка просила призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_9 на розсуд суду.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_9 будь-який інший вид покарання окрім позбавлення волі, в межах санкції, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не забезпечить мету покарання у виді виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових злочинів.

Крім того, колегія суддів зауважує, що позбавлення потерпілого ОСОБА_10 життя шляхом завдання йому численних ударів шлакоблоком (19 ударів) в життєво-важливі ділянки тіла (голова), залишення його на місці події без надання медичної допомоги, характеризує нелюдське ставлення обвинуваченого ОСОБА_9 до життя інших людей.

Обставин, що пом`якшують його покарання згідно ст. 66 КК України, судом першої інстанції не встановлено, оскільки щире каяття, про яке говорив обвинувачений - це повне визнання винною особою своєї вини, а якщо особа приховує істотні обставини вчиненого нею злочину, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття, у зв`язку із чим суд першої інстанції не визнав вказане за справжнє, з чим також погоджується й колегія суддів.

Обставиною, яка обтяжує його покарання згідно ст. 67 КК України, судом першої інстанції визнано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, з чим погоджується й апеляційний суд.

З урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого та відсутність обставин, що пом?якшують та наявність обтяжуючої обставини покарання, суд першої інстанції правильно дійшов до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства неможливе й призначив останньому покарання за умисне вбивство ОСОБА_10 у виді 8 років позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

Твердження обвинуваченого про те, що він свою вину визнав, у скоєному щиро кається, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також те, що він є особою, яка завжди мала місце роботи, виховував 4 дітей та те, що у 2015 році приймав участь у бойових діях, за що в 2016 році отримав поранення, внаслідок якого проходив медичне лікування, на думку колегії суддів, не впливають на зроблені судом першої інстанції висновку про розмір і вид призначеного ОСОБА_9 покарання, яке наближене до мінімального, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

Посилання обвинуваченого на призначення йому занадто суворого покарання, апеляційний суд також вважає необґрунтованими.

З огляду на наведене та з урахуванням мети покарання, що несе в собі, крім кари, ще й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і повністю відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Підстав для застосування до призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_9 вимог ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Яких-би то не було даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2022 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4