Справа № 128/2541/21
УХВАЛА

02 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000156 від 09.04.2021 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор, клопотала про продовження строку запобіжного заходу у виді утримання під вартою ОСОБА_7 , враховуючи, що ризики, які стали підставою для встановлення міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зникли. Просила врахувати, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що потягнув за собою смерть особи, не має стійких соціальних зв`язків, тому може порушувати свої процесуальні обов`язки. Також прокурор просила дати дозвіл на тимчасовий доступ до інформації, яка містить охоронювану законом таємницю. Дане клопотання прокурор мотивує тим, що під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у наданні доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, оскільки іншими способами не можливо встановити обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, відомості яких в подальшому можуть бути використані як докази у даному провадженні. Тому, надання тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться в оператора телекомунікаційних послуг ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », необхідна з метою встановлення осіб, що причетні до вказаного вище діяння, шляхом моніторингу з`єднань вказаних абонентів стільникового зв`язку у зоні дії покриття базових станцій операторів мобільного зв`язку, тобто його місцезнаходження на момент вчинення кримінального правопорушення.

Потерпіла та її адвокат ОСОБА_5 повністю підтримали позицію прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 заперечили проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просили змінити на домашній арешт в нічний час доби. З приводу клопотання прокурора про тимчасовий доступ не заперечили. Захисник просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на домашній арешт в нічний час доби, при цьому просив врахувати, що обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки з батьками, утримує неповнолітню дитину, до затримання був працевлаштований.

Заслухавши думку сторін судового процесу, суд враховує, що відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно до п.п.4,5 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Запобіжний захід до ОСОБА_7 застосовано за рішенням суду та продовжено за ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2021 року, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України. Застава не визначалася у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки злочин спричинив загибель людини.

Вирішуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, суд враховує, що злочини, в якому обвинувачується ОСОБА_7 віднесений відповідно до ст.12 КК України до тяжкого злочину, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України строком покарання від 7 до 10 років позбавлення волі. Згідно обвинувального акту злочин був скоєний відносно особи, з якою обвинувачений перебував у близьких стосунках. Обвинувачений проживає в одній місцевості зі свідками, доказу працевлаштування до затримання суду не надав. Таким чином, суд враховує, що окрім обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину, що потягнув за собою смерть людини, обвинувачений не позбавлений можливості впливати на свідків та потерпілу сторону, не має постійного самостійного доходу, а отже є наявними ризики передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому застосування іншого запобіжного заходу є недоцільним.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України - не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

У зв`язку із викладеним, на підставі ч.2 ст.315 та ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Виходячи з того, що на даний час кримінальне провадження лише призначено до судового розгляду, допит потерпілої, свідків не проведено, докази не досліджено, суд з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити термін тримання під вартою ОСОБА_7 строком до 2 місяців. Решту запобіжних заходів суд вважає такими, що не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В задоволені клопотання ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт слід відмовити.

З приводу клопотання про дозвіл на тимчасовий доступ до інформації , яка містить охоронювану законом таємницю, суд враховує наступне.

Згідно ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 7 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Крім цього, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , користувалась мобільним телефоном, із абонентським номером - НОМЕР_1 , ОСОБА_7 користується мобільним телефоном, із абонентським номером - НОМЕР_2 .

Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у наданні доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, оскільки іншими способами не можливо встановити обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, відомості яких в подальшому можуть бути використані як докази у даному провадженні.

Тому, надання тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться в оператора телекомунікаційних послуг ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », необхідна з метою встановлення осіб, що причетні до вказаного вище діяння, шляхом моніторингу з`єднань вказаних абонентів стільникового зв`язку у зоні дії покриття базових станцій операторів мобільного зв`язку, тобто його місцезнаходження на момент вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення такої інформації, розгляд даного клопотання необхідно проводити без виклику особи, у володінні якої знаходиться інформація, на підставі ч. 2 ст. 163 КПК України.На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 327, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання сторони обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт в нічний час доби - відмовити.

Клопотання прокурора - задоволити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, строком до 2 місяців - до 03 квітня 2023 року включно, без визначення застави.

Копію ухвали направити для виконання начальнику УВП№1 м. Вінниці.

Зобов`язати ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виготовити на паперовому та/або електронному носії документ, що містить інформацію про абонентський номер НОМЕР_3 , а саме телефонні дзвінки за вказаним номером у період часу з 00:00 год. 08.04.2021 по 23:00 год. 11.04.2021, з обов`язковим зазначенням місцезнаходження абонентського номера НОМЕР_3 , з прив`язкою до базових станцій, а саме у період часу з 00:00 год. 08.04.2021 по 23:00 год. 11.04.2021 та забезпечити тимчасовий доступ й можливість вилучення слідчим СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , старшому слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 , слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 , слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 , слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 , старшому слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 , старшому слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_15 , старшому слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_16 та слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_17 , які діють в групі слідчих, наступної інформації:

-адреса розташування абонентського номера НОМЕР_3 у період часу 00:00 год. 08.04.2021 по 23:00 год. 11.04.2021, з прив`язкою до базових станцій, які забезпечували зв`язок в зоні покриття базових станцій операторів;

-вказати, до якого саме періоду часу даний абонентський номер НОМЕР_3 , знаходився в зоні дії мережі (був увімкнений), чи вмикався він у період часу 00:00 год. 08.04.2021 по 23:00 год. 11.04.2021, при можливості надати інформацію із зазначенням місцезнаходження абонентського номера: НОМЕР_3 .

Зобов`язати ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » виготовити на паперовому та/або електронному носії документ, що містить інформацію про абонентський номер НОМЕР_4 , а саме телефонні дзвінки за вказаним номером у період часу з 00:00 год. 08.04.2021 по 23:00 год. 11.04.2021, з обов`язковим зазначенням місцезнаходження абонентського номера НОМЕР_4 , з прив`язкою до базових станцій, а саме у період часу з 00:00 год. 08.04.2021 по 23:00 год. 11.04.2021, та забезпечити тимчасовий доступ й можливість вилучення слідчим СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , старшому слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 , слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 , слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 , слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 , старшому слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_14 , старшому слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_15 , старшому слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_16 та слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_17 , які діють в групі слідчих, наступної інформації:

-адреса розташування абонентського номера НОМЕР_4 у період часу 00:00 год. 08.04.2021 по 23:00 год. 11.04.2021, з прив`язкою до базових станцій, які забезпечували зв`язок в зоні покриття базових станцій операторів;

-вказати, до якого саме періоду часу даний абонентський номер НОМЕР_4 , знаходився в зоні дії мережі (був увімкнений), чи вмикався він у період часу 00:00 год. 08.04.2021 по 23:00 год. 11.04.2021, при можливості надати інформацію із зазначенням місцезнаходження абонентського номера: НОМЕР_4 .

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду на протязі 5 діб через Вінницький районний суд Вінницької області з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1