Справа 350/430/22
Номер провадження 1-кп/350/90/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.08.2021 за №0000080 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпілий ОСОБА_5 ,
суд,
у с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

09.08.2021 приблизно о 08 год. водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «RENAULT KANGOO» червоно кольору, н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_6 , будучи відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасником дорожнього руху, рухаючись ділянкою автодороги Н-10 «Чернівці-Стрий-Мамалига» у с. Креховичі по вул.22 Січня, із асфальтобетонним покриттям, без вибоїн, з наявною дорожньою розміткою, прямою по напрямку руху, в світлу пору доби при похмурній та дощовій погоді, в напрямку м. Калуш, зі швидкістю 60-70 км/год., не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, проявив неуважність, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

- п.п. «б» п. 2.3, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.3, який вказує, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 12.4 , у відповідності до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

- п. 18.1 у відповідності до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Виконання вищезазначених вимог Правил дорожнього руху було необхідною і достатньою умовою для запобігання указаної дорожньо-транспортної пригоди, однак наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою, по якому в цей час здійснював рух у напрямку зправа наліво по ходу руху автомобіля пішохід ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 не зменшив швидкість та не зупинив автомобіль і здійснив наїзд передньою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді травми правої ноги із закритим внутрісуглобовим переломом верхньої третини правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, що викликало необхідність проведення операції (09.08.2021 Скелетне витяжіння), які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я потерпілого та які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. З висновком органу досудового розслідування щодо часу та місця вчинення кримінального правопорушення, а також з кваліфікацією своїх дій, повністю погоджується, а тому не заперечив щодо розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні ствердив, що не має до обвинуваченого претензій морального характеру, оскільки ОСОБА_3 відшкодував йому моральну шкоду та судові витрати у цій справі. Водночас ОСОБА_3 зазначив, що має до обвинуваченого претензії майнового характеру. Потерпілий ОСОБА_5 просив обвинуваченого суворо не карати.

Враховуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також те, що він погоджується з фактичними обставинами, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість у подальшому оскаржити дані фактичних обставин в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу, даних про речові докази та понесені судові витрати.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 установлено, що він за місцем проживання характеризуються позитивно, не перебуває на обліку в лікаря-нарколога та лікар-психіатра КНП «Рожнятівська багатопрофільна лікарня» РСР.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує положення ст.50 КК України, якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», а також положення статті 65 КК України, якою встановлено, що "особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів".

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснює, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України, а також роз`яснень, наведених у вищезазначені постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 (п.8), призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 основне покарання у виді штрафу в межах санкції ст.286 ч.1 КК України.

Однак, враховуючи наявність вищенаведених обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставин його вчинення, суд вважає за необхідне застосувати до призначеного основного покарання ч.1 ст.69 КК України, тобто призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.286 КК України, з призначенням додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Таке покарання на переконання суду буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Щодо заявленого цивільного позову суд зазначає таке.

Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з обвинуваченого у свою користь 80000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі.

У попередньому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 заявив, що погоджується, щоб обвинувачений відшкодував йому 30000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 ствердив, що обвинувачений відшкодував йому моральну шкоду у розмірі 30000 грн., а також 3200 грн. судових витрат по справі, про що подав до суду письмову заяву.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вимогами ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд залишає позовну заву без розгляду, і постановляє з цього приводу ухвалу, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_3 відшкодував йому моральну шкоду та судові витрати по справі, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід залишити без розгляду.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України, слід скасувати арешт майна на автомобіль «Renault Kangoo», н.з. НОМЕР_1 , який накладений ухвалою слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2022.

Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Отже, питання про речові докази суд вирішує згідно вимог ст.100 КПК України.

Згідно з ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У кримінальному провадженні понесено процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у розмірі 3432, 40 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.366-369, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 3432 (три тисячі чотириста тридцять два) гривні 40 коп. процесуальних витрат пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Арешт майна, який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2022 на автомобіль червоного кольору марки «Renault Kangoo», н.з. НОМЕР_1 - скасувати.
Речові докази:

- автомобіль червоного кольору марки «Renault Kangoo», н.з. НОМЕР_1 - повернути володільцю ОСОБА_3 ;

- спортивну куртку, сорочку та штани - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч.2 ст.394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1