465/1968/23
1-кс/465/424/23
У Х В А Л А

Іменем України

24.03.2023 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 з участю

секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000066 від 21.03.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного розміру застави до

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 звернувся з клопотанням, погодженим прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного розміру застави в сумі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян та покладенням на підозрюваного таких обов`язків: прибувати за викликом слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, водночас останній раніше судимий, а саме вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.11.2022 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст.75 КК України та визначенням іспитового строку тривалістю 3 роки, а також вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 01.03.2023 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Наведене, на переконання ініціатора клопотання, свідчить про те, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, нехтує встановленими у суспільстві правилами та нормами поведінки, а тому, існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду і продовження злочинної діяльності. При цьому, слідчим за погодженням з прокурором у поданому клопотанні зазначається, що заборон, визначених ст.183 КПК України, для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримала з підстав, викладених у такому, наголосивши, що ОСОБА_5 раніше судимий, нове кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, крім цього, останній може бути причетним до вчинення інших злочинів, що вказує на необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідча ОСОБА_4 , яка відповідно до постанови начальника СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 24.03.2023 року входить до складу групи слідчих у кримінальному провадженні №0000066 від 21.03.2023 року, надаючи пояснення в суді, просила клопотання задоволити для запобігання існуючим ризикам у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання слідчого заперечив, пославшись на те, що має постійне місце проживання, зі слідством співпрацює, на всі виклики слідчого і слідчі дії з`являється, тому просив не обирати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, натомість застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання та справи, слідчий суддя вважає, що в обранні підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного розміру застави слід відмовити, водночас підлягає обранню запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В судовому засіданні встановлено, що ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000066 від 21.03.2023 року, розпочатому за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження 23.03.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно повідомлення про підозру від 23.03.2023 року ОСОБА_5 інкриміновано те, що він, 18.03.2023 року приблизно о 19:00 год., перебуваючи по вул. Городоцька поблизу будинку №165 у м. Львові, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою в групі з невстановленою слідством особою, яка попередньо здійснила дзвінок на стаціонарний номер телефону № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , та повідомила неправдиву інформацію про те, що її донька потрапила в дорожньо-транспортну пригоду i невідкладно потребує коштів на лікування, ввівши таким чином останню в оману щодо необхідності надання їм коштів. Одразу після дзвінка ОСОБА_5 зайшов у під`їзд будинку АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою, де перебувала ОСОБА_8 , та шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 700 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.03.2023 року становить 25 592 гривні та 5000 гривень, чим заподів потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 30 592 гривень.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу, слідчий обґрунтував потребу в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного розміру застави тим, що останній обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину та існують ризики переховування його від органу досудового розслідування і суду, а також продовження злочинної діяльності, вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно матеріалів клопотання та пояснень прокурора і слідчого в судовому засіданні підозра, повідомлена ОСОБА_5 за ч.2 ст.190 КК України, обґрунтовується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.03.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_8 просить вжити заходи до невідомої особи, яка 18.03.2023 року зателефонувала на її номер телефону та шляхом входження в довіру під приводом того, що нібито донька заявниці потрапила у ДТП, заволоділа її грошовими коштами в сумі 700 доларів США та 5000 грн.; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.03.2023 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_8 серед пред`явлених їй осіб впізнала ОСОБА_5 як такого, що заволодів її коштами; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_8 від 22.03.2023 року, в якому остання виклала показання щодо відомих їй обставин справи; протоколами огляду відеофайлів від 22.03.2023 року, на яких зафіксовано рух особи чоловічої та жіночої статі на місці події у момент скоєння злочину; протоколом огляду мобільного телефону від 22.03.2023 року, в якому зафіксовано результати огляду вмісту мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_5 , та в якому наявна переписка щодо необхідності прибуття на місце скоєння злочину по АДРЕСА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 23.03.2023 року, в якому останній свою причетність до скоєння кримінального правопорушення визнав та надав детальні показання щодо обставин скоєння злочину.

На переконання слідчого судді, наведене здатне переконати стороннього неупередженого спостерігача у наявності підстав підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні суспільно небезпечних дій, які йому інкриміновані органом досудового розслідування.

А тому, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Також прокурором належно обґрунтовано наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з цим слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_5 раніше судимий. Так, на даний час стосовно останнього Шевченківським районним судом м. Львова постановлено два вироки: 1) вирок від 01.11.2022 року за ч.4 ст.185 КК України, яким ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст.75 КК України та визначенням іспитового строку тривалістю 3 роки (справа №466/7933/22, вирок набрав законної сили 01.12.2022 року); 2) вирок від 01.03.2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (справа №466/1929/23, вирок не набрав законної сили). Відповідно, з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 01.11.2022 року ОСОБА_5 вважається судимим. Нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинене під час іспитового строку і також є злочинним посяганням на приватну власність.

Наведені обставини, а також покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у випадку визнання його винуватим у вчиненні нового злочину, кваліфікованого за ч.2 ст.190 КК України, вказують на реальне існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Мінімізація та усунення таких ризиків можливі лише шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Однак, слідчий суддя звертає увагу слідчого та прокурора на те, що пропонований у клопотанні до застосуванням підозрюваному вид запобіжного заходу, а саме тримання під вартою, до ОСОБА_5 не може бути застосований в силу прямих приписів кримінального процесуального закону.

Так, обґрунтовуючи подане клопотання, його ініціатор безпосередньо в такому зазначає, що відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

На вказане законодавче положення також послалася прокурор в судовому засіданні, як на правову підставу застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу власне у виді тримання під вартою.

Водночас, ні слідчим, ні прокурором не врахованого того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів та за його вчинення санкцією відповідної статі кримінального закону передбачено можливість застосування максимального розміру покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Таким чином, фактичні обставини справи не задовольняють вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України, відповідно, не можуть бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки нове кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачає можливість застосування максимального покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, а не понад три роки, як це зазначено у п.5 ч.2 ст.183 КПК України.

У судовому засіданні прокурор наполягала на тому, що слід враховувати факт вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення під час іспитового строку, що, в разі доведення вини, стане підставою для призначення останньому покарання за сукупністю злочинів і таке покарання буде перевищувати три роки.

Однак, такі доводи прокурора не можна вважати обґрунтованими та є спробою довільного трактування положень процесуального закону. Так, положеннями п.5 ч.2 ст.183 КПК України чітко визначено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою до раніше судимої особи може бути застосовано, якщо така особа підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Аналіз зазначеної норми приводить до однозначного висновку про те, що при обранні такого запобіжного заходу підлягає врахуванню розмір покарання, який визначений санкцією статті КК України за конкретний злочин, у вчиненні якого особа підозрюється чи обвинувачується. Жодних підстав для врахування розміру покарання, який може бути призначений у майбутньому вироком суду особі за правилами складання вироків на підставі ст.71 КК України, з положень п.5 ч.2 ст.183 КПК України не випливає. Навпаки, у даному випадку вказана норма містить чітку прив`язку до санкції матеріального закону, яким визначено конкретне покарання за конкретне кримінальне правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється. Намагання гіпотетично складати покарання, які в перспективі можуть бути призначені судом з урахуванням інших вироків, попередніх судимостей особи порушують вимоги процесуального закону, які підлягають врахуванню при обранні підозрюваній особі запобіжного заходу, а також суперечать принципу правової визначеності, адже за такого трактування дозволяють необмежено, варіативно припускати різні варіанти можливого майбутнього покарання особи без окремої прив`язки до конкретної статті кримінального закону, якою передбачається відповідальність особи за скоєне кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється у даний час.

Отже, враховуючи викладене, посилання у поданому клопотанні на п.5 ч.2 ст.183 КПК України, а також зазначення у такому, що ст.183 КПК України не містить заборон для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є необґрунтованими.

Більш того, у випадку ОСОБА_5 до останнього не може бути застосовано навіть п.2 ч.2 ст.183 КПК України, яким передбачено, що до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як з`ясовано в судовому засіданні та підтверджено безпосередньо прокурором і слідчим, ОСОБА_5 від органу досудового розслідування не переховувався, одразу після встановлення його можливої причетності до скоєного кримінального правопорушення з`являвся на усі виклики слідчого, брав участь у проведенні всіх необхідних слідчих дій, давав показання, вину у скоєному визнав, в розшук не оголошувався, повідомлень слідчого не ігнорував, жодних спроб уникнути досудового розслідування не вчиняв, заявив про готовність особисто відшкодувати потерпілій завдану кримінальним правопорушенням шкоду в повному обсязі.

Також, як зазначено прокурором в ході розгляду клопотання, на даний час ОСОБА_5 не повідомлялося про підозру у вчиненні іншого злочину.

За наведених обставин навіть п.2 ч.2 ст.183 КПК України не може бути підставою для застосування ОСОБА_5 , як раніше судимій особі, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже даних про те, що останній переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину немає.

Слідчий суддя вважає безпідставними доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення інших аналогічних злочинів, пов`язаних із шахрайством, адже такі доводи прокурора не підтверджені жодними іншими підозрами у скоєнні ОСОБА_5 інших злочинів. На даний час припущення сторони обвинувачення про можливе скоєння ОСОБА_5 також інших злочинів потребує перевірки слідчим шляхом і лише в разі повідомлення останньому про підозру в інших злочинах наведене може стати підставою для ініціювання обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наведене підтверджене в судовому засіданні слідчим, яка вказала, що в дійсності підстав, визначених ст.183 КПК України, для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, встановлені фактичні обставини не підпадають під дію положень ст.183 КПК України.

Усе наведене вище вказує на те, що сформульоване у клопотанні слідчого прохання обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з альтернативним визначенням застави є безпідставним та не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Водночас, як зазначалося вище, таке клопотання слід вважати належним чином мотивованим в частині наявності обґрунтованої підозри скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

За таких обставин у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити, водночас до такого слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ч.2 с.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи, що санкція ч.2 ст.190 КК України передбачає можливість застосування покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років перешкод для застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 немає. Більш того, наявні ризики та характер вчиненого кримінального правопорушення вказують на доцільність застосування до ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу в цілодобовому режимі. Також підозрюваному слід визначити обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, які здатні забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти приватної власності і нове кримінальне правопорушення, у вчиненні якого останній підозрюється, пов`язане із незаконним заволодінням чужим майном шляхом шахрайства, що, за обставинами справи, передбачало пересування по місту та виїзд особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення, безпосередньо до місця проживання потерпілої особи, на ОСОБА_5 , окрім інших обов`язків, слід також покласти обов`язок носити електронний засіб контролю, який дасть змогу контролювати його поведінку і перебування цілодобово за місцем проживання, а також запобігти можливим спробам підозрюваного продовжити протиправну діяльність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 40, 131, 132, 176-178, 181, 183, 184, 193-194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного розміру застави до підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 (два) місяці запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: 1) прибувати за викликом слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку; 2) не відлучатися із місця свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого або прокурора; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) утриматися від спілкування із свідками, потерпілою у кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; 6) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 положення ч.5 ст.181 КПК України про те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала слідчого судді припиняє свою дію 24.05.2023 року.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчих ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , ОСОБА_4 і процесуальних керівників (прокурорів) у кримінальному провадженні, а також зобов`язати слідчих ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , ОСОБА_4 передати для виконання ухвалу про застосування запобіжного заходу відповідальним службовим особам ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1