Справа № 201/3835/23
Провадження № 1-кс/201/1356/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання начальника 2 відділення слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погодженим прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2017 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник 2 відділення слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 звернувся до суду із погодженим прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 клопотанням про арешт майна підозрюваного.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2017 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

В ході проведення досудового розслідування отримано інформацію стосовно громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що в період часу з березня 2014 по 2016 рік, громадянин України ОСОБА_5 , 1984 р.н., за власної ініціативи, приймав участь у складі незаконних військових формувань терористичної у відповідності до ст.1 п.16 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» організації «Донецька народна республіка» (далі «ДНР»), а саме, діючи з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, брав безпосередню участь у бойових дій проти військових та правоохоронних підрозділів України, був одним з керівників захоплення влади і створення терористичної організації «ДНР» у м. Маріуполі. З 2016 року, ОСОБА_5 був командиром полку спеціального призначення «ДНР» і особисто приймав участь у здійсненні розподілення військової техніки і керуванні диверсійно-розвідувальними групами терористичної організації «ДНР» з метою здійснення терактів і диверсій відносно військовослужбовців Збройних сил України.

Крім того, 29.07.2015 ОСОБА_5 , будучи представником терористичної організації «ДНР», за попередньою змовою з іншими представниками «ДНР», з метою отримання показань щодо протидії Збройних сил України озброєним учасникам вказаної терористичної організації, погрожуючи життю та здоров`ю полонених українських військовослужбовців, зокрема ОСОБА_6 , жорстоко поводився з ними шляхом нанесення чисельних ударів по тілу.

08.02.2019 за погодженням з Донецькою обласною прокуратурою ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, внаслідок не встановлення його точного місцеперебування на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Встановлено, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території Донецької області.

Так, санкція ч. 1 ст. 258-3 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 133, 135 КПК України, повістки про виклик ОСОБА_5 до органу досудового розслідування на 06.02.2019, 07.02.2019 та 08.02.2019 опубліковано в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Служби безпеки України, однак останній у визначений час не з`явився та не повідомив причини не явки.

Слідчими та оперативно-розшуковими заходами встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 на теперішній час знаходиться на території, що тимчасово підконтрольна представникам т.зв. «ДНР» та окупаційним військам РФ, де переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення ним від кримінальної відповідальності.

15.02.2019 підозрюваний ОСОБА_5 оголошений в розшук у зв`язку з тим, що останній переховується від органів досудового розслідування та суду на території, що тимчасово підконтрольна представникам т.зв. «ДНР» та окупаційним військам РФ з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

09.10.2020, відповідно до вимог ст.ст. 276, 277, 278 КПК України у кримінальному провадженні №0000891 від 01.09.2016, відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено внаслідок не встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади повністю здійснюють свої повноваження, у зв`язку з чим, згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України було вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

06.12.2021 з кримінального провадження №0000891 від 01.09.2016, в окреме кримінальне провадження № 0000223 від 06.12.2021, виділені матеріали щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

06.12.2021 матеріали кримінального провадження №0000007 від 13.01.2017 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України та матеріали кримінального провадження №0000223 від 06.12.2021 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєний номер № 0000007.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у приватній власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться: земельна ділянка площею 4.1866 га, що розташована за адресою: Донецька область, Нікольській район, с/рада Тополинська (кадастровий номер :07:000:0377, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 217).

Вищезазначене майно не відноситься до переліку майна, що відповідно до ч. 3 ст. 59 КК України не підлягає конфіскації.

За зазначених обставин, з урахуванням положень ст. 170 КПК України, вищезазначене майно підлягає арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Також зазначено, що враховуючи, що у разі виклику сторони захисту до суду для розгляду клопотання, підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, направлені на продаж об`єктів нерухомого та рухомого майна, з метою забезпечення арешту майна слідчий просить розглянути клопотання без виклику сторони захисту.

На підставі викладеного, слідчий просив накласти арешт майно підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність, на його задоволенні наполягав, неприбуття слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна не повідомлявся про розгляд клопотання слідчого, згідно ст.172 ч.2 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 2-4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, згідно ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального Кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.вої конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2017 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

08.02.2019 за погодженням з Донецькою обласною прокуратурою ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено, внаслідок не встановлення його точного місцеперебування на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження. Встановлено, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування на тимчасово окупованій території Донецької області.

Відповідно до вимог ст. ст. 133, 135 КПК України, повістки про виклик ОСОБА_5 до органу досудового розслідування на 06.02.2019, 07.02.2019 та 08.02.2019 опубліковано в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Служби безпеки України.

15.02.2019 підозрюваний ОСОБА_5 оголошений в розшук у зв`язку з тим, що останній переховується від органів досудового розслідування та суду на території, що тимчасово підконтрольна представникам т.зв. «ДНР» та окупаційним військам РФ з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

09.10.2020, відповідно до вимог ст.ст. 276, 277, 278 КПК України у кримінальному провадженні №0000891 від 01.09.2016, відносно ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, однак останньому повідомлення про підозру особисто не вручено внаслідок не встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 на території будь-якого населеного пункту, де органи державної влади повністю здійснюють свої повноваження, у зв`язку з чим, згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. 135 КПК України було вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

06.12.2021 з кримінального провадження №0000891 від 01.09.2016, в окреме кримінальне провадження № 0000223 від 06.12.2021, виділені матеріали щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України.

06.12.2021 матеріали кримінального провадження №0000007 від 13.01.2017 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України та матеріали кримінального провадження №0000223 від 06.12.2021 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєний номер № 0000007.

Доведено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у приватній власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться: земельна ділянка площею 4.1866 га, що розташована за адресою: Донецька область, Нікольський район, с/рада Тополинська (кадастровий номер :07:000:0377, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 217).

Отже, в клопотанні доведено достатність доказів, що вказують на вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , вищевказане майно, на яке ініціатор клопотання просить накласти арешт, належить підозрюваному, у разі доведеності вини під час судового розгляду підлягає можливої конфіскації, також накладання арешту необхідне з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), оскільки незастосування арешту може призвести до його відчуження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника 2 відділення слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погодженим прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.01.2017 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.28, ч.1 ст.438 КК України, а саме на:

-земельну ділянку площею 4.1866 га, що розташована за адресою: Донецька область, Нікольський район, с/рада Тополинська (кадастровий номер :07:000:0377, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 217), позбавивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 права користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1