ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3757/22 Справа № 199/7047/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000645, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 197-1 КК України, повернуто прокурору.

Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що в порушення вимог КПК України стороною обвинувачення викладено в обвинувальному акті лише фактичні обставини кримінального правопорушення та правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 , через що прокурор буде позбавлений права усунути даний недолік обвинувального акта, що також порушує право обвинуваченого на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, суд зазначив, що в обвинувальному акті не зазначено про законного володільця або власника земельної ділянки, яка була самовільно зайнята обвинуваченим ОСОБА_8 , а також про особу, яка є потерпілим від вказаного злочину, в той час, як такою особою визнано Лозівську міську раду Харківської області. Суд також вказав, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, є формальним і не потребує встановлення, а відповідно і зазначення в обвинувальному акті про завдання будь-якої шкоди законному володільцю або власнику самовільно зайнятої земельної ділянки, разом з тим, приймаючи до уваги те, що юридична особа, в даному випадку Лозівська міська рада Харківської області, у кримінальному провадженні може бути потерпілим виключно, якщо їй кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, та враховуючи те, що відповідно до змісту обвинувального акта майнова шкода кримінальним правопорушенням нікому не завдана, не зрозуміло, на якій підставі у даному кримінальному провадженні в якості потерпілого залучено Лозівську міську раду Харківської області, якщо майнова шкода кримінальним правопорушенням вказаній юридичній особі не завдана.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор посилається на те, що в обвинувальному акті прокурором було викладені всі фактичні обставини, які він вважав встановленими. Вказує, що під час проведення підготовчого судового засідання не передбачено з`ясування питань, пов`язаних з правильністю чи не правильністю встановлення фактичних обставин правопорушення, а тому суд вийшов за межі своїх повноважень. Зазначає, що Лозівську міську раду Харківської області було залучено в якості потерпілого, оскільки земельна ділянка, яку самовільно зайняв ОСОБА_8 , належить цій юридичній особі та її незалучення може в подальшому призвести до порушення прав потерпілого. Вказує, що законодавцем не визначено термін формулювання обвинувачення, однак обвинувальний акт містить місце, час, спосіб вчинення, наслідки кримінального правопорушення, форму вини та мотиви його вчинення.

На вказану апеляційну скаргу представник Лозовської міської ради Харківської області подав письмові пояснення, в яких просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без зміни. Вказує, що обвинувальний акт дійсно не містить посилання на вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що є обов`язковим, та вважає, що сторона обвинувачення зобов`язана призначити експертизу для встановлення розміру завданого міській раді збитку.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд.

Представник потерпілого заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду провадження, від захисника ОСОБА_9 надійшло клопотання про розгляд провадження за його відсутності та відсутності обвинуваченого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення суду першої інстанції за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, апеляційний суд вважає переконливими доводи прокурора в апеляційній скарзі про допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акта.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, суд має право прийняти таке рішення, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; в ньому не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, або не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону та формулювання обвинувачення.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

В ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000645 щодо ОСОБА_8 , апеляційний суд приходить до висновку, що при його складанні дотримано вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а висновки суду першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального закону.

Суд в порушення вимог ст. 372 КПК України не навів мотивів, з яких він дійшов висновку щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

Так, при перевірці матеріалів провадження встановлено, що до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000645за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

З пред`явленого обвинувачення слідує, що фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які слідчий вважав встановленими, викладені так, як це відомо органам досудового розслідування на підставі доказів, що є в матеріалах кримінального провадження.

Як видно з матеріалів судового провадження, в підготовчому судовому засіданні суд фактично без дослідження доказів піддав сумнівам висновки досудового розслідування щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним зазначеного кримінального правопорушення та кваліфікації його дій, хоча згідно ч. 3 ст. 314 КПК України на цій стадії провадження не мав таких повноважень.

Висновки суду на предмет недотримання вимог ст. 291 КПК України щодо не зазначення при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення належного формулювання обвинувачення, а також не зазначення в обвинувальному акті законного володільця або власника земельної ділянки, яка була самовільно зайнята обвинуваченим ОСОБА_8 , та визнання Лозівської міської ради Харківської області потерпілим, в той час як не встановлено розміру завданої злочином шкоди,суд апеляційної інстанції вважає передчасними без врахування доводів сторони обвинувачення, до того ж ці обставини є предметом перевірки при розгляді провадження по суті і не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта, оскільки наведені обставини не стосуються безпосередньо змісту обвинувального акту.

При цьому необхідно зазначити, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Вказане також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 24 листопада 2016 року у провадженні № 5-238кс16.

Отже, на переконання апеляційного суду, наведені в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 197-1 КК України фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складів кримінальних правопорушень, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, про що слушно вказується прокурором в апеляційній скарзі.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується висновок Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Також, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а згідно до вимог статей 338-340 КПК України в судовому засіданні прокурор може змінити обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

За таких обставин рішення суду відносно повернення обвинувального акта з підстав, вказаних судом, не можна визнати законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що приймаючи рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і постановити законне та обгрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК України є підставою для скасування ухвали і повернення провадження на новий розгляд у суд першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого провадження суд має перевірити відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, після чого прийняти відповідне рішення, передбачене ст. 314 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 Коваленко ОСОБА_10 Слоквенко ОСОБА_11