Справа № 463/5217/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/279/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14.02.2023 року, про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій,

встановила:

Цією ухвалою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що дана заява не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, в зв`язку з чим не породжує передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді; повернути скаргу до Личаківського районного суду м. Львова на новий розгляд для виконання вимог глави 26 КПК України.

По суті справи свої вимоги ОСОБА_6 мотивує тим, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та винесеною з істотним порушеннями кримінально-процесуального законодавства. Стверджує, що суд не витребував із Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові та не перевірив матеріали його звернення. Звертає увагу, що слідчий суддя не врахував висновки Великої Палати Верховного суду від 30.01.2019 року у справі №818/1526/18. Вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо недоторканості та незалежності суддів, оскільки його заява про злочин жодним чином не є тиском на суддя.

На апеляційний розгляд заявник ОСОБА_6 не з`явився, проте подав клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності, а тому неявка останнього у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч.4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 15.07.2022 було скеровано на електронну адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, заяву про вчинення кримінального правопорушення від 15.07.2022. У якій вказав, що суддя Буського районного суду Львівської області ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.364 КК України, однак всупереч вимогам ст.214 КПК України відповідні відомості до ЄРДР так і не внесені.

Вподальшому, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя в ухвалі зазначив, що заява скаржника від 15.07.2022, що надійшла до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, не містить жодної інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального правопорушення.

Положення статті 214 КПК України перебуває у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із заяви ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 15 липня 2022 року, останній вважає, що суддею Буського районного суду Львівської області ОСОБА_7 було вчинено кримінальне правопорушення при слуханні справи 461/8483/20.

Разом з тим, як вірно зазначив слідчий суддя, за своїм змістом вказана заява ОСОБА_6 зводиться до незгоди із рішеннями та професійною діяльністю суддів.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя враховуючи вищенаведене, прийшов до вірного переконання про те, що здійснення органами досудового розслідування слідчих дій в рамках розпочатого досудового розслідування щодо надання оцінки законності судового рішення та витребування пояснень у суддів з приводу ухваленого рішення не узгоджується та прямо протирічить положенням статті 124 Конституції України, оскільки делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с 66-67) уповноважена особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові у своїх запереченнях на вищевказану скаргу повідомила, що ТУ ДБР у м.Львові, перевірено викладені у зверненні ОСОБА_6 відомості, водночас об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення суддею Буського районного суду Львівської області не встановлено,у зв`язку із чим, відсутні підстави внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. За результатами розгляду заяви ОСОБА_6 , останнього повідомлено відповідним листом.

Тому, враховуючи викладене, на думку апеляційного суду, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про те, що невнесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування, після отримання заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення, є обґрунтованим.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними, а рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що полягає у невнесенні відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань та про зобов`язання до вчинення дій - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: