1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2948/23 1-кс/335/973/2023
06 квітня 2023 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маків Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, одруженого, який має середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває на посаді солдата резерву 3 взводу 43 запасної роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
В провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло вказане клопотання старшої слідчої-криміналіста слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 від 26.02.2022 №4 ОСОБА_5 призначено на посаду механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність.
Згідно ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11 вересня 1997 року, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.
Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.
Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.
Однак, незважаючи на наведені вимоги законодавства, солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, вчинив особливо тяжкий злочин за наступних обставин.
Так, проходячи військову службу на посаді механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , прибув у складі відділення для проходження служби до АДРЕСА_2 .
22 травня 2022 року, у вечірній час, ОСОБА_5 , знаходячись поблизу супермаркету «АТБ», розташованого по вул. Центральній в смт Покровське Синельниковського району Дніпропетровської області, познайомився з раніше невідомою йому особою жіночої статі, яку запросив до тимчасового пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , розташованого на території тракторної бригади за адресою: АДРЕСА_2 , для спільного вживання алкогольних напоїв.
Того ж дня, у вечірній час, перебуваючи у приміщенні ангару, розташованого на території вищевказаної тракторної бригади за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , в ході спільного вживання алкогольних напоїв, у ОСОБА_5 виникла сварка з невстановленою особою жіночої статі. Після чого, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до останньої, вирішив скоїти її навмисне вбивство.
Для реалізації свого злочинного наміру, направленого на позбавлення життя невстановленої особи жіночої статі, ОСОБА_5 взяв закріплену за ним автоматичну вогнепальну зброю - автомат АКС-74 № НОМЕР_3 , 1990 року випуску та під приводом перевезення вказаної невстановленої особи жіночої статі до смт Покровське, попросив військовослужбовця цієї ж військової частини ОСОБА_8 поїхати з ним та раніше невідомою особою жіночої статі, з якою вони вживали алкогольні напої, з території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , не повідомляючи йому при цьому про свій намір скоїти вбивство вказаної жінки.
22.05.2022, у нічний час, ОСОБА_5 на автомобілі УАЗ, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням останнього, в салоні якого також перебували ОСОБА_8 та невстановлена особа жіночої статі, виїхали з території тракторної бригади, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Проїжджаючи поблизу лісосмуги, розташованої неподалік смт Покровське Дніпропетровської області, ОСОБА_5 зупинив автомобіль біля неї, після чого вийшов з нього разом з невстановленою особою жіночої статі, залишивши ОСОБА_8 в салоні автомобіля.
Далі, діючи без розриву у часі, з метою доведення свого злочинного наміру, спрямованого на умисне вбивство невстановленої особи жіночої статі до кінця, ОСОБА_5 завів останню до вищевказаної лісосмуги, розташованої неподалік смт Покровське Дніпропетровської області за GPS-координатами: 48,016833; 63,296820, де діючи з прямим умислом, з метою умисного протиправного заподіяння смерті невстановленій особі жіночої статі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття з іншими особами та нормами моралі, здійснив не менше 2 пострілів з наявної у нього автоматичної вогнепальної зброї - автомату АКС-74 № НОМЕР_3 , 1990 року випуску, яку він заздалегідь приніс з собою з метою вбивстваневстановленої особи жіночої статі, в область голови та тулубу останньої, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілої на місці скоєння кримінального правопорушення, таким чином скоївши її умисне вбивство.
Після чого, ОСОБА_5 залишив труп невстановленої особи жіночої статі на місці скоєння злочину, та на автомобілі УАЗ номерний знак НОМЕР_4 , повернувся разом з ОСОБА_8 до тимчасового розташування військової частини.
Того ж дня, у нічний час, ОСОБА_9 , діючи з метою приховування злочину, взяв за місцем своєї тимчасової дислокації лопату та повернувся до місця скоєння злочину, де закопав труп невстановленої особи жіночої статі жінки у лісосмузі, розташованої неподалік ІНФОРМАЦІЯ_2 за GPS-координатами: АДРЕСА_3.
Наступного дня, 23.05.2022, у нічний час, ОСОБА_5 , з метою приховування трупу невідомої особи жіночої статі, попрохав військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допомогти перевезти її труп з місця вбивства, розташованого неподалік місця тимчасової дислокації військової частини. На прохання ОСОБА_5 , вони на автомобілі УАЗ, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_11 , прибули до лісосмуги, за координатами вказаними ОСОБА_5 , де ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 викопали труп невстановленої особи жіночої статі, який загорнули у покривало, заздалегідь взяте ОСОБА_5 у розташуванні тимчасового пункту управління військової частини. Після чого помістили труп невстановленої особи жіночої статі до автомобіля УАЗ, номерний знак НОМЕР_4 . З метою подальшого приховування трупу невстановленої особи жіночої статі, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на автомобілі УАЗ, номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_11 , прибули до лісосмуги, розташованої на південній околиці смт Новомиколаївка Запорізької області за GPS-координами: 47,960951; 35,895315, де закопали труп у землю, та де його було виявлено 21 вересня 2022 року.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також посилається на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, тому просить клопотання задовольнити, застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали клопотання, вказуючи на конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного.
В судовому засіданні підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання слідчого.
Захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, просила обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
31.03.2023 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Аналізуючи наведені стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження можливо дійти висновку, що вони містять відомості про ймовірну причетність підозрюваного ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину, однак така причетність має бути перевірена органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.
Представлені докази на даному етапі не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінального процесуального кодексу України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» («Cloot v. Belgium», § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини може переховуватись від органів досудового розслідування.
ОСОБА_5 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.
Таким чином, ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповані території України, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.
Отже існує ризик того, що ОСОБА_5 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177КПК України.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, Підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо, тому наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_5 , вчинив злочин, пов`язаний із застосуванням насильства відносно іншої особи, що дає органу досудового розслідування підстави вважати, що останній може вичинити насильницький злочин відносно свідків кримінального провадження. зі слів останнього, є особою раніше засудженою, що хоча і не впливає на кваліфікацію злочину, однак характеризує останнього як особу схилену до скоєння злочинів, а також вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння вказує на його стійку антисоціальну поведінку. З огляду на вищевикладене можна зробити висновок про те, що ОСОБА_5 через свою зневагу до людського життя, особливий цинізм та зухвалість, з якими було скоєно злочин, у якому він підозрюється, може вчинити інше кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи. З огляду на вищевикладене можна зробити висновок про те, що ОСОБА_5 через своє ставлення до військової служби та зневагу до людського життя може вчинити інше кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи існування доведених прокурором та слідчим ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з 06 квітня 2023 року по 31 травня 2023 року включно, тому клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини.
Керуючись ст.ст. 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з 06 квітня 2023 року по 31 травня 2023 року включно.
Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, рахувати з 06 квітня 2023 року, тобто з дня постановлення ухвали.
Визначити строк дії ухвали до 31 травня 2023 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1