Справа № 491/585/22
Провадження № 1-кп/507/7/2023
Номер рядка звіту 93
В И Р О К
18.01.2023 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шайтанка Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, випускника 9-го класу КУ «Ананьївський ліцей № 1 Ананьївської міської ради Шелехівська філія, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,
законний представник ОСОБА_5
захисник адвокат ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
26.06.2022, в період часу з 11.00 години по 14.00 годину , у період воєнного стану, який введено в Україні відповідно указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 та продовженого відповідно до Указів Президента України №133/2022 від 14.03.2022 (затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ), №259/2022 від 18.04.2022 (затвердженого законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), №341/2022 від 17.05.2022 (затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ), ОСОБА_3 , перебував на ставу розташованого на околиці села Ананьїв ( колишнє село Ананьїв Другий) Подільського району Одеської області, де проводив свій час.
Проходячи у вищевказаний проміжок часу по ґрунтовій дорозі вздовж ставу, ОСОБА_3 , помітив припаркований на околиці ставу автомобіль, марки ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у фактичній власності ОСОБА_7 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 в салоні якого візуально побачив мобільний телефон.
Викраденим мобільним телефоном, марки «Хіаоmі», моделі 11 Lite 5GNE 8/128 Сb зі встановленими сім-картами мобільних операторів «Київстар», «МТС», та зі встановленим прозорим силіконовим чохлом, ОСОБА_3 розпорядився на свій власний розсуд.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним у вчиненні протиправних дій визнав себе повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини вчинення крадіжки, зокрема розповів, що 26 червня 2022 року в обідній час доби він викрав телефон із салону автомобіля.
Потерпілий: ОСОБА_7 згідно заяви просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 розглянути у його відсутність.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.4 ст.185 КК України, за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65 - 67 КК обставин суди, відповідно до ч.1 ст.103 КК, мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, проживає із бабусею та дідом, всім необхідним забезпечений, характеризується виключно позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться. Поряд із тим, суд враховує досудову доповідь, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи неповнолітнього винного, обставин, які пом`якшують покарання неповнолітнього, а також те, що ОСОБА_3 зробив для себе належні висновки, його ставлення до вчиненого, а тому беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідним призначити покарання у межах мінімальної санкції передбаченої ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75, 104 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного судом покарання із випробуванням.
При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України. Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_3 обирався у виді особистого зобов`язання, строк дії якого закінчився. Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 755 грн. 12 коп. відповідно до вимог ст. ст.118, 122, 124 ч. 2 КПК України, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання - 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 755 грн. 12 коп. на користь держави.
Речові докази: мобільним телефоном, марки «Хіаоmі», моделі 11 Lite 5GNE 8/128 Сb зі встановленими сім-картами мобільних операторів «Київстар», «МТС», та зі встановленим прозорим силіконовим чохлом, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити йому за належністю.
Накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду від 29 червня 2022 року арешт на майно, яке визнано речовим доказом - скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1