У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001881 від 11.09.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001881 від 11.09.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, в якому просив накласти арешт на вилучений в ході обшуку «Skoda Oktavia» д.н.з. « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 ; визначити місцем зберігання вилученого в ході обшуку « ОСОБА_5 » д.н.з. « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 штрафмайданчик, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставами для арешту майна слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.09.2022 року до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що 10.09.2022 року, близько 10:40 год. невстановлена особа, шляхом злому навісного замка проникла до комори, що знаходиться з тильної частини подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала три спортивні велосипеди, загальною вартістю близько 20000 грн, спривинивши заявниці матеріальну шкоду на вказану суму.

Так, в ході проведення досудового розслідування 12.08.2022 року було надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України працівникам ВКП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

В ході виконання наданого доручення старшим о/у ВКП Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області капітаном поліції оперативним шляхом було встановлено, що даний злочин вчинив ОСОБА_7 , діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_8 .

Викладене підтверджується проведеними оперативно-розшуковими заходами, записами з камер системи «Безпечне Місто». ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у своїй злочинній діяльності використовували автомобіль марки здійснювали Шкода Октавіа д.н.з. « НОМЕР_3 », яким здійснювали перевезення викраденого майна.

В ході допиту свідка від 23.11.2022 року, ОСОБА_9 18.06.1990 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив, що близько тижня тому, точну дату назвати не може, перебуваючи в період часу з 18:00 год. по 20:00 год. поруч з кафе «Айсберг», що за адресою: м. Полтава, вул. Європейська 63 спілкувався зі своїм добре знайомим товаришем ОСОБА_8 , котрий хизувався тим, що в середині вересня місяця 2022 року, спільно з ОСОБА_7 здійснили крадіжку трьох спортивних велосипедів у сусідки останнього. Також в ході розмови ОСОБА_8 пропонував ОСОБА_9 придбати в нього велосипед чорного кольору, який наразі перебуває в нього вдома.

З метою підтвердження чи спростування отриманої інформації, виявлення одного з викрадених велосипедів чи інших доказів вчинення вищевказаного кримінального правопорушення виявилась необхідність у проведенні обшуку транспортного засобу котрим володіє та користується ОСОБА_8 , а саме легкового автомобіля «Skoda Oktavia» д.н.з. « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 .

22.12.2022 року на підставі слідчого судді від 30.11.2022 року було здійснено обшук легкового автомобіля «Skoda Oktavia» д.н.з. « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 , в ході якого виявити один з викрадених велосипедів чи інших доказів вчинення вищевказаного кримінального правопорушення не вдалось.

У зв`язку з тим, що наявні достатні підстави вважати, що саме обшукуваний транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину, в ході проведення обшуку легковий автомобіль «Skoda Oktavia» д.н.з. « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 було вилучено та перевезено до штрафмайданчику, що за адресою: с. Розсошенці вул. Кременчуцька 2-В та опечатано бірками з наявними печатками Полтавського РУП ГУНП в Полтавській.

Того ж дня, 22.12.2022 року вище зазначений транспортний засіб було визначено речовим доказом в межах кримінального провадження №0001881 від 11.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На підставі наведеного, приймаючи до уваги, що вилучені в ході огляду речі, мають значення речових доказів, враховуючи, що вони можуть бути використані під час досудового розслідування для доказування обставин вчинення кримінального правопорушення, та потребують подальших досліджень із залученням експертів, спеціалістів, а також з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, задля проведення ряду експертних досліджень, прокурор просить задовольнити клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти накладення арешт узаперечував.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10.09.2022 року до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшла заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що 10.09.2022 року, близько 10:40 год. невстановлена особа, шляхом злому навісного замка проникла до комори, що знаходиться з тильної частини подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала три спортивні велосипеди, загальною вартістю близько 20000 грн, спривинивши заявниці матеріальну шкоду на вказану суму.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2022 року надано дозвіл на на проведення обшуку в автомобілі марки «SKODA OKTAVIA» державний номерний знак « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою виявлення та відшукання велосипеду «TRINX M100» номер рами (серійний номер) НОМЕР_4 , велосипеду «Optimabikes» номер рами (серійний номер) НОМЕР_5 , велосипеду «»Avanti» модель «Skyline» номер рами (серійний номер) НОМЕР_6 , а також їх комплектуючих елементів.

22.12.2022 року на підставі слідчого судді від 30.11.2022 року було здійснено обшук легкового автомобіля «Skoda Oktavia» д.н.з. « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 , в ході якого виявити один з викрадених велосипедів чи інших доказів вчинення вищевказаного кримінального правопорушення не вдалось.

У зв`язку з тим, що наявні достатні підстави вважати, що саме обшукуваний транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину, в ході проведення обшуку легковий автомобіль «Skoda Oktavia» д.н.з. « НОМЕР_1 » VIN НОМЕР_2 було вилучено та перевезено до штрафмайданчику, що за адресою: с. Розсошенці вул. Кременчуцька 2-В та опечатано бірками з наявними печатками Полтавського РУП ГУНП в Полтавській.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У клопотанні не йдеться про арешт майна з метою конфіскації як виду покарання. Цивільний позов по справі також не заявлено. Також прокурором не надано й доказів, які б давали достатні підстави вважати, що вилучене майно підлягатиме спеціальній конфіскації.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України якщо метою арешту є збереження речових доказів, то такий арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, прокурором не наведено переконливих тверджень з приводу того, що автомобіль «Skoda Oktavia» д.н.з. « НОМЕР_1 »,відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, в контексті предмета розслідування та внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей.

Крім того, прокурором не зазначено достатніх підстав вважати, що із вказаним майном для досягнення цілей кримінального провадження потрібно проводити в подальшому будь-які слідчі та процесуальні дії, що обумовлюють необхідність обмеження (арешту) у виді відповідних заборон щодо цього майна.

Сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна, зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Однак будь-які обґрунтування з цього приводу прокурором не представлені, а наведені обставини щодо значення майна як речового доказу, який можливо використати в межах даного кримінального провадження, не підтверджуються належними і допустимими доказами, а також доводами, які б можна було вважати переконливими.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, з доданих прокурором до свого клопотання доказів не вбачається доведеність необхідності арешту та наявність заявлених у клопотанні ризиків, а так само значення вказаного майна для досягнення цілей у кримінальному провадженні.

Слідчим всупереч вимог ст.173 КПК України належним чином не обґрунтовано підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а також відповідність такого майна критеріям, передбаченим ст.ст.98, 170 КПК України, і необхідності накладення арешту на таке майно.

В силу статті 41 Конституції України, статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається - так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69). Тому, навіть сам факт тривалого тримання майна у випадку якщо таке тримання є безпідставним, може бути порушенням статті 1 Протоколу 1 Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.16 КПК України, обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно може призвести до втручання у право інших осіб на мирне володіння своїм майном. Таке втручання буде невиправданим, оскільки у суду відсутні відомості щодо причетності до кримінального правопорушення, що у свою чергу вказує на те, що накладення арешту на вказане майно призведе виключно до свавільного порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Слідчий суддя вважає, що запобігання таким порушенням є додатковою, але не менш важливою підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Відтак, у даному випадку враховуються правові підстави для арешту, можливість використання наведеного в клопотанні майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, відповідне обмеження конституційних прав як власника, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст.7 КПК України до загальних засад кримінального провадження віднесено, зокрема, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Беручи до уваги викладене, а також проаналізувавши наведені у клопотанні доводи, оцінивши наявні матеріали у їх сукупності та взаємному зв`язку, слідчий суддя дійшов до висновку про недоведеність і необґрунтованість клопотання прокурора, оскільки останнім в розумінні вимог ст.132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а отже не доведено необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, доцільності обмеження у такий спосіб права власності, а також необхідності накладення арешту на вказане майно.

Клопотання є передчасним і такий вид забезпечення на даній стадії досудового розслідування, за відсутності достатніх правових підстав, не відповідає критерію співрозмірності та завданням кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України.

Відтак, за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, відсутні правові підстави для вжиття ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч.1 ст.173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001881 від 11.09.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1