ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1282/23 Справа № 176/1970/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000113, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Жовті Води Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Строк відбування покарання ухвалено відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 08 липня 2019 року по 10 грудня 2020 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження за наступних обставин.

ОСОБА_7 19 лютого 2019 року приблизно о 18.00 год. в приміщенні сторожки на території гаражного масиву «Гігант» по вул. Залізничній в м. Жовті Води Дніпропетровської області на ґрунті неприязних відносин, які виникли раптово, умисно завдав ОСОБА_9 не менше трьох ударів правою рукою по обличчю, від яких потерпілий присів на ліжко. Після чого ОСОБА_7 правою ногою завдав ОСОБА_9 один удар в область лівої поверхні тулуба, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння та тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що при розгляді провадження в суді першої інстанції залишись не з`ясовані та не усунуті розбіжності, а саме, судом зроблено висновок, що у ОСОБА_7 дієздатна права рука, якою він міг спричиняти тілесні ушкодження потерпілому, всупереч медичним документам, згідно яких у нього права рука недієздатна, а також не з`ясовано процесуальне походження досліджених фототаблиць, та як вони співвідносяться зі слідчими експериментами з потерпілим та свідком. Зазначає, що залишились не дослідженими флеш-носії з записом слідчих експериментів, про наявність яких обвинувачений та його захисник дізнались після отримання вироку суду. Вказує, що в ході розгляду провадження стороною захисту було зачитано клопотання про визнання протоколів проведення слідчих експериментів від 09 квітня 2019 року та 10 квітня 2019 року недопустимими доказами з підстав того, що протоколи не містять будь-яких відомостей про фіксацію вказаних слідчих дій, при цьому в додатках до них наявні фототаблиці та відеозаписи, однак суд першої інстанції не повернувся до дослідження доказів, не дослідив відеозаписи слідчих експериментів та не встановив походження фототаблиць до протоколів. Звертає увагу, що суд за наявності суперечливих доказів взяв до уваги одні та відкинув інші, зокрема, свідок ОСОБА_10 у суді першої інстанції вказував, що обличчя нападника він не бачив, при цьому визнав недопустимим доказом протокол впізнання за фотознімками вказаним свідком обвинуваченого. Зазначає, що в резолютивній частині вироку не зазначено рішення суду по результатам розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив вирок суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку. При цьому констатував, що за встановлених фактичних обставин провадження дії останнього охоплюються складом кримінального правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 121 КК України. З позицією суду першої інстанції погодився і суд апеляційної інстанції.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 ; фактичних даних, що містяться у протоколах огляду місця події, пред`явлення для впізнання, проведення слідчого експерименту та у висновках судово-медичних експертиз , а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, суд першої інстанції послався у вироку на показання потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що 19 лютого 2019 року о 18.40 год. знаходився у сторожці на гаражному масиві «Гігант», що розташований по вул.Залізничній в м.Жовті Води Дніпропетровської області, куди зайшов незнайомий йому раніше ОСОБА_7 , представився « ОСОБА_11 » і почав йому погрожувати, голосно кричати та лаятися нецензурною лайкою. Одночасно, без будь-яких пояснень, він наніс йому кілька ударів, близько пяти і більше трьох, в область голови. Перший удар обвинувачений наніс йому рукою, якою саме точно не може стверджувати, в напрямку знизу вгору в область нижньої щелепи, в результаті чого його голова перекинулась назад, потемніло в очах та погіршилось самопочуття. Однак, обвинувачений продовжив вчиняти протиправні дії відносно нього, наніс йому ще удари по центру голови, зокрема, в область носу, зубів та очей, від чого він сів на диван та, знаходячись у положенні сидячи на дивані, він намагався з`ясувати в ОСОБА_7 причину побиття. Однак, в цей момент останній наніс йому удар ногою в область лівої частини тулубу, від чого він впав з дивану, після чого вже не міг більше встати та ледве дихав. Обвинувачений же відразу пішов. ОСОБА_12 , який в цей час також перебував в сторожці та бачив його побиття, допоміг викликати поліцію та швидку допомогу. Крім того, він пояснив, що раніше з ОСОБА_7 знайомим не був, конфліктів між ними ніколи не виникало, а тому причина його побиття останнім йому невідома.

Також судом досліджено та наведено у вироку показання свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 19 лютого 2019 року в темний період доби приблизно о 18.19 год. сидів на стільці у приміщенні сторожки гаражного масиву «Гігант», що розташований по вул.Залізничній в м.Жовті Води Дніпропетровської області. Крім нього, у сторожці перебував ОСОБА_9 . В цей час у сторожку зайшов невідомий йому чоловік, який був одягнений в куртку та шапку, при цьому весь час стояв до нього спиною, тому обличчя останнього не бачив. Перебуваючи в середині сторожки зазначений чоловік звернувся до ОСОБА_9 , однак не пам`ятає, що саме той питав та взагалі предмет їхньої розмови. У той же час, в ході діалогу між потерпілим та невідомим останній сказав, що його звати «Жорік», після чого правою рукою наніс удари потерпілому по обличчю, від чого останній присів на диван, а невідомий чоловік знову підійшов до нього та ногою наніс удар у бічну частину тулуба потерпілого, в результаті чого потерпілий впав з дивану, а невідомий відразу вийшов із сторожки. Одночасно він (свідок) невідкладно почав надавати допомогу потерпілому, викликав поліцію та швидку допомогу.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності цих показань потерпілого та свідка, вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілий або свідок з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному злочині.

Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження, у цих показаннях не вбачається. Деякі розбіжності в показаннях свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 , як безпідставно про це зазначає в апеляційній скарзі захисник.

Вказані показання потерпілого та свідка підтверджуються також наступними письмовими доказами у провадженні, дослідженими в ході судового розгляду.

Так, судом першої інстанції досліджено та враховано відомості протоколу огляду місця події від 19 лютого 2019 року з доданими до нього фототаблицами та схемами приміщення охорони на гаражному масиві «Гігант», відповідно до яких 19 лютого 2019 року проведено огляд сторожки, що розташована на гаражному масиві «Гігант» по вул.Залізничній в м.Жовті Води Дніпропетровської області.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обгрунтовано послався у вироку й на дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 лютого 2019 року з доданими до нього фототаблицями, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 серед чотирьох представлених йому фотознімків впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 19 лютого 2019 року приблизно о 18.40 год. в сторожці гаражного масиву «Гігант» по вул.Залізничній в м.Жовті Води Дніпропетровської області заподіяла йому тілесні ушкодження.

Суд першої інстанції правильно оцінив та врахував дані протоколів проведення слідчих експериментів від 09 квітня 2019 року та 10 квітня 2019 року з фототаблицями, з яких слідує, що потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_10 в присутності понятих та спеціалістів під час відеозйомки, послідовно, логічно і добровільно розповіли та показали обставини вчиненого стосовно потерпілого кримінального правопорушення, що мало місце о 18 год. 40 хв. 19 лютого 2019 року в сторожці гаражного масиву «Гігант» по вул.Залізничній в м.Жовті Води Дніпропетровської області. При цьому судом першої інстанції не було досліджено додані до протоколів флеш-носії з відеозаписами слідчих експериментів, оскільки від учасників провадження жодних клопотань про їх дослідження не надходило.

Водночас, дослідивши дані висновків судово-медичних експертиз №37 Е від 18 квітня 2019 року, №46 Е Д/37 Е від 15 травня 2019 року та №45 Е Д/37 Е від 15 травня 2019 року, суд першої інстанції зазначив, що у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву лівої нирки з пошкодженням її судинної ніжки, позачеревна урогематома (крововилив на вилив сечі в позачеревну навколониркову жирову клітковину), геморагічний шок І-ІІ ступеню, закритої черепно-мозкової травми: струс головного мозку, садно на шкірі підборіддя, синець на шкірі лобної області ліворуч, рани по боковим поверхням та на верхівці язика, закритий перелом кісток мозку. При цьому, травматичний розрив лівої нирки міг бути спричинений при ударі ногою по лівій боковій поверхні тулуба, рани по боковим поверхням та на верхівці язика могли бути сприченені при укусі язика своїми зубами, при різкому і несподіваному закриванні нижньої щелепи при ударі кулаком у підборіддя, тобто за механізмом, на який вказав потерпілий. Визначити характерні особливості предмету, яким спричинені інші тілесні ушкодження не виявилось можливим, хоч не можна виключати їх спричинення за обставин та механізмом, на які вказує потерпілий, тобто при множинних ударах у підборіддя та по обличчю. При цьому, експертом зазначено, що ці тілесні ушкодження не могли бути спричинені при одноразовому падінні на тверду підлеглу поверхню з положення стоячи без завданого прискорення або із завданим прискоренням, їх давність може відповідати даті 19 лютого 2019 року. Також визначено, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження, а саме травматичний розрив лівої нирки з пошкодженням її судинної ніжки, позачеревна урогемотома (крововилив та вилив сечі в позачеревну навколониркову жирову клітковину) відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю; тілесні ушкодження закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садно на шкірі підборіддя, синець на шкірі лобної області ліворуч та рани по боковим поверхням і на верхівці язика в своїй сукупності потягли за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як 3 тижні (21 день), і за цією ознакою відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При цьому судмедексперт зазначив, що тілесне ушкодження закритий перелом кісток носу, хоч і зазначено в діагнозах ургентного хірурга та в діагнозі лікаря-травматолога, однак не підтверджено записом лікаря отолярінголога від 20 лютого 2019 року ЛОР-органы без видимых повреждений. На рентгенограммах костей черепа данных за перелом костей носа нет. Відзначено, що прицільне ренгелогічне дослідження дослідження кісток носу при лікуванні в стаціонарі не проводилось, тому діагноз закритий перелом кісток носу не може бути прийнятим до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Дослідженими висновками судово-медичних експертиз №46 Е Д/37 Е від 15 травня 2019 року та №45 Е Д/37 Е від 15 травня 2019 року встановлено, що тілесні ушкодження травматичний розрив лівої нирки з пошкодженням її судинної ніжки, позачеревна урогематома (крововилив та вилив сечі в позачеревну навколониркову жирову клітковину), геморагічний шок І-ІІ ступеню, виявлені у потерпілого, могли бути спричинені при ударі ногою по лівій боковій поверхні тулуба, садно на шкірі підборіддя, рани по боковим поверхням та на верхівці язика та закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку могли бути спричинені при ударі кулаком знизу вверх у підборіддя, при укусі язика своїми зубами, при різкому і несподіванному закриванні нижньої щелепи, також тілесне ушкодження закрита черепно-мозкова травма: страс головного мозку, могли бути спричинені і при ударі кулаком в лоб, тобто при обставинах та за механізмом, на які вказували потерпілий та свідок ОСОБА_10 під час проведення слідчих експериментів.

Надаючи оцінку цим доказам у сукупності апеляційний суд вважає їх належними та допустимими для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

За таких обставин з урахуванням установлених судом сукупності фактів, що належать до предмета доказування у провадженні, винні дії ОСОБА_7 обгрунтовано отримали юридичну оцінку за ч. 1 ст. 121 КК України.

Доводи захисника про нез`ясування процесуального походження досліджених судом першої інстанції фототаблиць, та як вони співвідносяться зі слідчими експериментами з потерпілим та свідком, є необгрунтованими, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 105 КПК України додатком до протоколу можуть бути фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерних даних та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу, при цьому на виконання вказаних вимог закону до протоколів слідчих експериментів з потерпілим та свідком було долучено вказані фототаблиці та вказані протоколи містять у відповідній графі відомості про їх долучення.

Не заслуговують на увагу і твердження захисника про те, що він з обвинуваченим дізнались про наявність флеш-носіїв з записом слідчих експериментів з вироку суду першої інстанції, оскільки зі змісту протоколів проведення слідчих експериментів з потерпілим та свідком слідує, що останні містять відомості про долучення до них фототаблиць та флеш-носіїв.

Крім того, як слідує з матеріалів провадження, обвинуваченому ОСОБА_7 було відкрито матеріали вказаного кримінального провадження та надано доступ для ознайомлення з ними, про що було складено відповідні протоколи від 17 липня 2019 року та 08 серпня 2019 року, які не містять жодних зауважень про ненадання якихось доказів для ознайомлення, з чого слідує, що ОСОБА_7 був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, у тому числі із зазначеними протоколами слідчих експериментів та був обізнаний про наявність флеш-носіїв з записом слідчих експериментів в матеріалах кримінального провадження.

Також, як слідує з журналу судового засідання суду першої інстанції від 20 вересня 2021 року, на стадії дослідження письмових доказів захисник та обвинувачений не заявляли клопотань про необхідність прослуховування запису з флеш-носіїв, долучених до протоколів слідчих експериментів.

При цьому, клопотання захисника про визнання письмових доказів недопустимими було розглянуто судом першої інстанції, і йому була надана відповідна оцінка, яка викладена у мотивувальній частині оскаржуваного вироку суду першої інстанції, а тому доводи захисника про те, що в резолютивній частині вироку не зазначено рішення суду за результатами розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими, є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, а згідно ст. 374 КПК України, яка передбачає вимоги до змісту вироку суду, докази на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд, зазначаються судом у мотивувальній частині вироку.

Доводи захисника стосовно недієздатності правої руки ОСОБА_7 , внаслідок чого він не був здатен спричинити потерпілому тілесні ушкодження, вже були предметом розгляду суду першої інстанції та їм було надана відповідна оцінка, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до виписок з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 №ІІ-2411, ІІ-2831 СМСЧ №9 та консультативного висновку спеціаліста огляд ангіохірурга на МСЄК від 01 серпня 2014 року, виданого КЗ Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім.І.І.Мечнікова, а також довідки до акта огляду МСЄК, які були досліджені судом першої інстанції, слідує, що обвинувачений у 2015-2016 роках перебував на лікуванні в медичних закладах з приводу вогнепального поранення правого плеча та мя`ких тканин з пошкодженням судинно-нервового пучка, стан після аутовенозного протезування правої плечової артерії 27 квітня 2014 року, ішемія правої верхньої кінцівки 2-А.

Крім того, відповідно до анамензу на хворого у ОСОБА_7 встановлено обмеження руху правого лучезапясного суставу, знаходження кисті у вимушеному положенні, відмічена можливість здійснення ОСОБА_7 активних і пасивних рухів кінцівкою, а відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №141913 від 13 липня 2021 року протипоказаннями до роботи вказано важка фізична праця з навантаженням на праву руку, при цьому, у вказаних документах відсутні будь-які відомості щодо неможливості вчинення рухів вказаною кінцівкою.

Тобто, докази, на які вказує захисник в апеляційній скарзі, свідчать лише про обмеження рухливості правої руки обвинуваченого і не заперечують можливості вчинення ОСОБА_7 активних дій, у тому числі ударів, цією кінцівкою.

Крім того, судовим експертом у висновках судово-медичних експертиз №46 Е Д/37 Е від 15 травня 2019 року та №45 Е Д/37 Е від 15 травня 2019 року не заперечується можливість спричинення потерпілому тілесних ушкоджень при обставинах та за механізмом, на які вказували потерпілий та свідок ОСОБА_10 під час проведення слідчих експериментів, тобто не менше трьох ударів правою рукою по обличчю потерпілого та один удар правою ногою в область лівої поверхні тулуба потерпілого.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 як під час досудового розслідування, так і під час розгляду провадження у суді першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 63 Конституції України відмовився від надання пояснень щодо обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим орган досудового розслідування та суд були позбавлені можливості перевірити можливість здійснення ОСОБА_7 рухів правою рукою та можливість спричинення нею тілесних ушкоджень потерпілому, зокрема, шляхом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого та в подальшому відповідної судово-медичної експертизи, та стороною захисту клопотання про проведення вказаних слідчих дій як під час досудового розслідування, так і під час розгляду провадження у суді першої інстанції не заявлялись.

Виходячи з викладеного доводи захисника стосовно недієздатності правої руки ОСОБА_7 , внаслідок чого він не був здатен спричинити потерпілому тілесні ушкодження, не заслуговують на увагу.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини («Яллох проти Німеччини» від 11 липня 2006 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Веренцов проти України» від 11 липня 2013 року), та підстав для задоволення апеляційної скарги захисника за обставин, викладених ним у скарзі, не має.

З урахуванням викладеного, виходячи з фактичних обставин провадження, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, врахувавши наведені правові позиції, правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Суд у вироку навів докази по обвинуваченню ОСОБА_7 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження та дав аналіз цим доказам після їх дослідження, тому немає підстав вважати, що по справі допущена суттєва неповнота кримінального і судового провадження, яка викликає необхідність скасування вироку.

При цьому всупереч доводам в апеляційній скарзі захисника суд першої інстанції надав оцінку показанням як потерпілого, так і свідка з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку з іншими доказами по провадженню.

Не можна погодитися з твердженнями захисника стосовно того, що розгляд провадження щодо ОСОБА_7 вівся упереджено, з обвинувальним ухилом. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом кожному з доказів дана належна оцінка.

Та обставина, що органи досудового розслідування та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та захисником, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду, на що є необгрунтовані посилання в апеляційній скарзі.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

За таких обставин не має підстав вважати, що у справі допущена однобічність та неповнота судового розгляду, які викликають необхідність скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, як про це зазначає в апеляційній скарзі захисник.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_13 покарання, дотримався вимог статей 50, 65 КК України і врахував усі обставини, які мають правове значення при виборі заходу примусу та визначенні його розміру. Обране в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які були б підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4