ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа № 477/387/23
Провадження № 1-кс/477/152/23
УХВАЛА

про повернення клопотання

02 березня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_2 , внесене у кримінальному провадженні №0000017 від 26 лютого 2023 року про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2023 року прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_2 , звернулася до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000017 від 26 лютого 2023 року із клопотанням про арешт місця, а саме посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом ТСЦ 4841 02 грудня 2022 року, що перебуває в матеріалах кримінального провадження.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що 26 лютого 2023 року до чергової частини ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт поліцейського УПП про те, що цього ж дня, на блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого неподалік від АДРЕСА_1 , під час перевірки посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , наданого ОСОБА_3 встановлено, що вказане посвідчення водія містить ознаки підроблення.

За даним фактом сектором дізнання ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000017 від 26 лютого 2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

26 лютого 2023 року в ході огляду місця події на ділянці дороги Н-11 перед перехрестям траси Н-11 та Н-14 біля блок-посту « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого неподалік від АДРЕСА_1 вилучено посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом ТСЦ 4841 02 грудня 2022 року, яке упаковано до сейф пакету WAR001040.

Постановою від 26 лютого 2023 року посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом ТСЦ 4841 02 грудня 2022 року визнано речовим доказом.

Враховуючи, що вказане майно є предметом злочину та може зберігати сліди вчиненого злочину, містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального правопорушення, є об`єктом кримінально протиправних дій, тобто містять ознаки речового доказу, прокурор звернувся з вказаним клопотання про накладення арешту.

Перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Частиною першою статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Відповідно до частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Як убачається з поданого клопотання воно не в повній мірі відповідає вимогам статті 171 КПК України.

Так зі змісту клопотання убачається, що прокурор у поданому клопотанні просить накласти арешт на посвідчення водія, серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом ТСЦ 4841 02 грудня 2022 року, яке має ознаки підроблення, що зазначені у рапорті інспектора поліції від 26 лютого 2023 року, які встановлені ним при візуальному огляді вказаного посвідчення водія.

У свою чергу ні подане клопотання ні долучені до нього матеріали не містять відомостей про проведення будь-яких експертиз та залучення спеціалістів під час проведення огляду вказаного посвідчення водія, що давало б можливість визначити реальність вищевказаних ознак. Також матеріали поданого клопотання не місять відомостей щодо призначення експертизи вилученого посвідчення водія, що суперечить пункту 2 частини другої статті 171 КПК України.

Так, явною ознакою підробки посвідчення прокурор вважає встановлення патрульним поліцейським факт того, що посвідчення водія цієї серії та номеру в ході його візуального огляду не містить певних елементів, що мають в ньому зазначатися, а також відсутність даних про видачу цього посвідчення в базі ІПНП, що вказує на те, що ОСОБА_3 посвідчення водія не отримував.

Проте ця обставина нічим іншим, окрім як рапортом патрульного поліцейського не підтверджується. Витяг з бази ІПНП (НАІС) слідчому судді не наданий. Так само немає відомостей про те, чи взагалі згідно бази ІПНП (НАІС) видавалося водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не перевірялася можливість технічної помилки.

Крім того у поданому прокурором клопотанні, останній просить накласти арешт на майно, не зазначаючи вид такого арешту відповідно до частини одинадцять статті 170 КПК України, тоді як слідчий суддя на стадій розгляду даного клопотання перевіряє відповідність заявленого клопотання вимогам процесуального закону та позбавлений можливості на власний розсуд обирати вид накладення арешту на майно.

Слідчий суддя не наділений процесуальними повноваженнями самостійно визначати обґрунтування необхідності арешту майна та наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Разом з тим, а ні клопотання, а ні додані до нього матеріали не містять відомостей про місце проживання та засоби зв`язку власника майна, стосовно якого вирішується питання про арешт майна, що позбавляє суд повідомити відповідну особу про дату, час та місце розгляду клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна відповідно до вимог статті 172 КПК України для усунення недоліків, оскільки клопотання не відповідає вимогам статті 171 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170-172, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000017 від 26 лютого 2023 року повернути прокурору ОСОБА_4 , визначивши їй строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_5