ЄУН №336/5787/22
Номер провадження №1-кс/336/795/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 ,

старшого слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, раніше не засудженого, у кримінальному провадженні внесеному 27 жовтня 2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001662 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.10.2022 в період часу з 21:00 по 21:24 годин, ОСОБА_6 , маючи умисел на умисне вбивство, знаходячись в коридорі будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із своїм сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кухонним ножем наніс не менше одного удару в область грудної клітини останнього, від яких настала смерть ОСОБА_8 . Згідно лікарського свідоцтва про смерть, наданого Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради № 5585 від 28.10.2022 смерть ОСОБА_8 , настала внаслідок одиночного проникаючого сліпого колото-різаного поранення серця.

Дії ОСОБА_6 на цей час кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, усе вищевикладене, на думку слідства, дає змогу застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже таким чином досудове розслідування зможе провести з підозрюваним всі заплановані слідчі дії по даному кримінальному провадженню, крім того, обрання даного запобіжного заходу унеможливить вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень та сприятиме повному, всебічному та об`єктивному розслідуванню даного кримінального правопорушення.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просять його задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник адвокат ОСОБА_5 категорично заперечувала проти обрання відносно підозрюваного такого запобіжного заходу як тримання під вартою, посилаючись на недоцільність та відсутність обґрунтування підстав для обрання найбільш суворого запобіжного заходу, відсутність ризиків, відповідно до ст.. 177 КПК України та можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання (реєстрації) підозрюваного або застосувати альтернативний запобіжний захід такий як особиста порука. Окрім того, захисник зазначила, що ОСОБА_6 має статус учасника бойових дій, є пенсіонером, раніше не судимий, характеризується позитивно, має ряд хронічних захворювань та має діагноз: ХОЗЛ ІІІ ст., категорія ОСОБА_9 , стадія загострення, емфізема, пневмосклероз, ДН ІІ ст. ІХ; дифузний кардіосклероз, шлуночкова екстрасистолія, СН І ФК ІІ, гіпертонічна хвороба ІІ ст.., АГ ІІІ, ДВКР. Окрім того, захисник зазначила, що останній має міцні соціальні зв`язки, офіційно одружений, проживає з дружиною та онуком, який останніх декілька років знаходиться на його утриманні. Зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 з 1996 року.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що вона є дружиною підозрюваного, в шлюбі перебувають 33 роки, який є не конфліктною особою, в сім`ї панує повага один до одного та підтримка. Також зазначила, що вони останні декілька років утримують малолітнього онука, який постійно проживає з ними і є сином померлого. Також зазначила, що її чоловік має ряд хронічних захворювань, та потребує постійного лікування та уколів, тому просила суд не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою оскільки за ним ніхто не зможе доглядати та надати першу медичну допомогу.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що є близькою подругою сім`ї. Зазначила, що ніколи не чула, що в сім`ї відбуваються сварки, чоловік завжди допомагав дружині і дітям. Окрім того, зазначила, що разом з ним проживає онук ОСОБА_12 , який є сином загиблого та знаходиться на їх утриманні. Підозрюваний характеризується позитивно, ніколи не чуло про сварки з сусідами або на роботі. Також зазначила, що ОСОБА_13 дуже хворіє і його дружина постійно надає йому медичну допомогу.

Вислухавши слідчого та прокурора, пояснення захисника, підозрюваного, свідків, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити слідчому та прокурору у задоволенні клопотання щодо обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовуються до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: витягом з ЄДР від 27.10.2022, протоколом огляду місця події, протоколом затримання, протоколом допиту підозрюваного, висновком експерта, протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 .

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, а саме: офіційно одружений, проживає разом з дружиною та онуком, пенсіонер, має статус учасника бойових дій, позитивно характеризується за місцем мешкання, має ряд хронічних захворювань, має постійне місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітнього онука, який проживає разом з ним.

Частина 2 ст. 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором та слідчим в суді не доведено існування жодного з таких ризиків, на які вони посилаються.

А ні слідчим в клопотанні, а ні прокурором в судовому засіданні взагалі не наведено будь-яких переконливих доводів щодо існування вказаних ризиків, обставини, на які вони посилаються є лише припущеннями, які жодним чином не підтверджені.

Окрім цього, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує правову позицію, викладену у п.17 рішення ЄСПЛ від 02 серпня 2001 року у справі «Манчіні проти Італії», відповідно до якої з огляду на їхній вплив та спосіб виконання, обидва застосовані … запобіжні заходи - тримання під вартою у в`язниці і домашній арешт - були позбавленням волі за змістом підпункту (с) пункту 1 Статті 5 Конвенції.

Також слідчий суддя враховує правову позицію, викладену у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як на думку слідчого та прокурора, застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_6 неможливо, оскільки це буде суперечити меті захисту громадян і суспільства від злочинних посягань.

Проте, виходячи із змісту п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані надати слідчому судді докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наведеного вбачається, що позиція органу досудового розслідування з цього питання базується на загальних оцінках суспільної небезпеки проти злочинних посягань, і взагалі не підтверджена доказами, як то передбачено наведеною нормою кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором та слідчим не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

В даному конкретному випадку слідчий суддя приходить до висновку, що найбільш дієвим запобіжним заходом відносно ОСОБА_6 може бути цілодобовий домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Також, в рішенні Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини вказує, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність по собі є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного до засудження або, навіть, пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» , про це ж вказується у п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року по справі «Хайреддінов проти України».

Щодо клопотання захисника про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його в суд на першу про те вимогу.

З аналізу вказаної норми випливає, що суд повинний дослідити відомості про особисті дані та відомості, які характеризують поручителів і свідчать про особливу довіру до них, спроможність забезпечити належну поведінку підозрюваного і виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

В судовому засіданні в якості поручителів були заслухані ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 які повідомили суд про бажання взяти підозрюваного на поруки.

Для того, щоб слідчий суддя зміг вирішити питання, чи заслуговує на довіру ОСОБА_6 необхідно дослідити його моральні, соціальні, інтелектуальні здібності та якості.

Проте дані, які б могли об`єктивно охарактеризувати поручителів та свідчили б про можливість зазначених осіб вплинути на належну процесуальну поведінку підозрюваного, відсутні. Також, у судовому засіданні не було доведено, що ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 мають вплив та авторитет. у підозрюваного.

За таких обставин слідчий суддя не вбачає можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.3, 176, 177, 178, 179, 181, 184, 193, 194, 195, 196 , ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні старшого слідчого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001662 від 26.10.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду, та покласти на підозрюваного обов`язки:

- не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду з встановленою періодичністю або за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали закінчується 28 грудня 2022 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відділ поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Роз`яснити відповідному структурному підрозділу Національної поліції, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складений 01.11.2022

Слідчий суддя: ОСОБА_1