Справа № 201/5220/22
Провадження № 1-кп/0182/525/2023
У Х В А Л А

Іменем України

06.04.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні на стадії судового розгляду в режимі відеоконференції в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області клопотання про продовження строку запобіжних заходів у кримінальному провадженні №0000467 від 29.04.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чкалове Веселівського району Запорізької області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

1.В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , кожного окремо, оскільки ризики передбачені ст.177 КПК продовжують існувати, а саме ризик переховування від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останні обвинувачуються у скоєнні корисливих злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, вони повною мірою усвідомлюють невідворотність покарання і настання для них передбачених законом обмежень їх прав та свобод. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою місця мешкання його співмешканки ( АДРЕСА_3 ).

4.Захисник адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію підзахисного, посилаючись на зазначені обвинуваченим обставини просив задовольнити його клопотання.

5.Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення заявленого прокурором клопотання та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , мотивуючи тим, що має міцні соціальні зв`язки, дружину та дитину, має власне житло, від явки ухилятись не збирається.

6.Захисник адвокат ОСОБА_7 заперечив проти задоволення заявленого прокурором клопотання та просив задовольнити заявлене обвинуваченим клопотання, пославшись на практику ЄСПЛ та необґрунтованість ризиків зазначених прокурором.

7.Прокурор щодо заявлених стороною захисту клопотань про зміну запобіжних заходів на домашній арешт заперечив та підтримав раніше заявлені клопотання.

8.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню з таких підстав.

9.Обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , кожному окремо, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався, зокрема строком до 12 квітня 2023 року включно із можливістю внесення застави в розмірі 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

10.Згідно з вимогами ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

11.Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

12.Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

13.Суд під час розгляду клопотань враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, вік та стан здоров`я обвинувачених, їх соціальні зв`язки, тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання винуватими в інкримінованому кримінальному правопорушенні, стадію судового розгляду, репутацію обвинувачених.

14.Оцінюючи доводи сторін кримінального провадження, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

15.Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

16.Суд враховує те, що обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину (ч.4 ст.187 КК України), ОСОБА_3 інкримінується вчинення умисного тяжкого (ч.1 ст.263 КК України) та особливо тяжкого злочину (ч.4 ст.187 КК України), за які законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, тому суд вважає обґрунтованими доводи прокурора, що тяжкість інкримінованих обвинуваченим злочинів є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від суду.

17.Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України і на які посилається прокурор, для зміни стосовно обвинуваченого на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою судом не встановлено.

18.Судом також враховується і та обставина, що під час розгляду заявленого клопотання стороною захисту не надано жодного належного доказу, який свідчив би про необхідність зміни вже обраного запобіжного заходу, а обставини на які посилається сторона захисту не підтверджені відповідними доказами (зокрема, щодо думки співмешканців обвинувачених) та в даному випадку не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.

19.За сукупності таких обставин, на даний час, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

20.На підставі викладеного суд вважає клопотання прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а в задоволенні клопотань сторони захисту слід відмовити.

21.Також суд не вбачає підстави для зміни обраного раніше розміру застави.

Керуючись статтями 177, 182, 183, 331, 376, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожного окремо, задовольнити.

2. В задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжних заходів відмовити.

3. Продовжити щодо ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на два місяці, до 05 червня 2023 року включно, із можливістю внесення застави в розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень 00 коп.

4. Продовжити щодо ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на два місяці, до 05 червня 2023 року включно, із можливістю внесення застави в розмірі 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень 00 коп.

5. У разі внесення застави у розмірі визначеному ухвалою суду ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожного окремо, з дня внесення застави вважати особою стосовно якої обрано запобіжний захід у виді застави і відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України на них, кожного окремо, покладаються наступні обов`язки:

- прибувати до суду у визначений час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

6. Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

7. Роз`яснити обвинуваченим та заставодавцю, кожного окремо, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 10.04.2023.

Суддя: ОСОБА_1