ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 688/133/23

Провадження № 11-сс/4820/103/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000038, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 січня 2023 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 4 статті 186 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

17 лютого 2023 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18 грудня 2022 року, біля 11:00 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час воєнного стану, шляхом підбору невстановленого в ході досудового розслідування предмета, відчинив вхідні двері та проник в середину металевого кунга, поблизу домоволодіння по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , з метою подолання опору, умисно та протиправно наніс кулаками обох рук почергово три удари по обличчю і голові ОСОБА_8 , спричинивши останньому фізичний біль, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Після чого, ОСОБА_5 , умисно, повторно, з поверхні столу відкрито заволодів мобільним телефоном марки «TECNO» моделі «B1g POP 2F», в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_1 , зарядним пристроєм до мобільного телефону марки «TECNO» моделі «B1g POP 2F», та мобільним телефоном марки «Prestigio», які належать ОСОБА_8 , чим завдав останньому майнової шкоди на загальну суму 2773,33 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений частиною 4 статті 186 КК України.

Крім того, 18 грудня 2022 року, біля 15:00 години, ОСОБА_5 , перебуваючи у домоволодінні, по АДРЕСА_1 , вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_9 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході якого умисно, тримаючи в правій руці молоток - сокиру, гострою частиною якого наніс три удари по голові ОСОБА_9 , після чого наніс ще один удав гострою частиною молотка-сокири в праву руку потерпілого, якою останній прикрив голову. В результаті вказаних дій ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження: закритий перелом променевої кістки правого передпліччя в нижній третині із поверхневою забійною раною правого передпліччя по задній поверхні нижньої третини, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я - 21 день; струс головного мозку, три забійно-рвані рани голови, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений частиною 1 статті 122 КК України.

Так, 31 січня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 4 статті 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів до 18 квітня 2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого та прокурора задовольнити частково та змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт з 23:00 год. до 06:00 год. з покладенням необхідних обов`язків.

Адвокат уважає, що зазначена ухвала є необґрунтованою і прийнята судом без урахування всіх обставин справи та можливості застосування інших запобіжних заходів.

Сторона захисту не погоджується з мотивуванням слідчого судді, який зазначає, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий умисний злочин, а також, оскільки поруч із ОСОБА_5 проживає потерпілий ОСОБА_8 , то домашній арешт за місцем проживання неможливо було призначити.

Захисник зазначив, що після дати інкримінованого ОСОБА_5 правопорушення стосовно потерпілого ОСОБА_8 , підозрюваний тривалий час продовжував проживати за адресою АДРЕСА_1 , оскільки примирився з потерпілим. Згодом за сімейними обставинами змушений був поїхати до свого місця проживання до Чернігівської області, повідомивши при цьому працівників поліції Шепетівського РУП.

На думку захисту, немає обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_5 буде переховуватися від слідства і суду, оскільки він має постійне місце проживання у Чернігівській області, а судом у свою чергу не перевірено можливість його проживання по АДРЕСА_2 , і можливість його приїзду до слідчого та суду.

Ризик переховування підозрюваного від суду поряд із наявністю місця реєстрації та проживання, що встановлено і органом досудового розслідування та зазначено у клопотанні, є малоймовірним, а відсутність доказів переховування також слугує на користь такого висновку.

Висновок слідчого судді щодо перешкод з боку підозрюваного кримінальному провадженню не вмотивований, суд не зазначив, у чому саме може полягати таке перешкоджання.

На думку адвоката, сторона обвинувачення не довела реальність ризиків продовження злочинної діяльності, перешкоджання кримінальному провадженню, впливу на потерпілого, що вказує на характер припущень зазначених прокурором обставин.

Захисник вважає, що беручи до уваги всі обставини справи в сукупності, відомості щодо особи ОСОБА_5 , який характеризується позитивно, має постійне місце проживання, є можливість застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний підтримав апеляційну скаргу на зазначених у ній вимогах, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням необхідних обов`язків, посилався на те, що не мав наміру переховуватись, захворів та поїхав на лікування до Чернігівської області.

Захисник не з`явився у судове засідання, був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, поважних причин неявки не повідомив, підозрюваний просив розглянути апеляційну скаргу без участі захисника, таким чином, відповідно до вимог ст.405 ч.4, ст.422 КПК України апеляційний розгляд проведено у відсутність захисника.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, зазначив, що підозра є обґрунтованою, і також існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись із матеріалами справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно зі статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

У поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного зазначає, що відсутні докази на підтвердження ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду або іншим чином чинити перешкоди у розслідуванні кримінального провадження.

Згідно з вимогами частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у скоєнні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вище перелічені дії.

Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

У колегії суддів не виникає сумнівів у висновках слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень з боку органу досудового розслідування, що також не оскаржується стороною захисту.

Щодо існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, слідчий суддя, враховуючи ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , один з яких є нетяжким злочином (найсуворіше покарання передбачає до 3 років позбавлення волі), інший - тяжкий злочин, вчинений у період дії воєнного стану на території України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, а також зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, визнав достатньо високим ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Окрім того, зважаючи на те, що сторона захисту просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання ОСОБА_5 , однак за цією ж адресою проживає і потерпілий ОСОБА_8 , який, як убачається з матеріалів справи, не надавав згоду щодо перебування підозрюваного під час домашнього арешту за тією ж адресою, поруч із потерпілим. Так, слідчий суддя відмовив у задоволенні зазначеного клопотання захисту.

З урахуванням наведених обставин, вимог статті 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що через суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання винним, є обґрунтовані підстави вважати, що існують не абстрактні, а конкретні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому неможливо застосувати менш суворий запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, задля забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду.

При цьому слідчий суддя також врахував, що підозрюваний вже неодноразово був засудженим за вчинення злочинів проти власності, востаннє вироком Ковельського міського суду Волинської області вид 16 листопада 2018 року за частиною 2 статті 186, частиною 4 статті 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 05 квітня 2021 року змінено невідбуту частину покарання на 2 роки 4 місяці 8 днів обмеження волі, звільнений 05 травня 2022 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 2 дні, маючи незняту та непогашену судимість на шлях виправлення не став, вкотре вчинив злочин проти життя і здоров`я та власності особи.

Тож, колегія суддів погоджується з наведеними висновками слідчого судді, вважає, що слідчий суддя дотримався вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тоді як не знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо неповноти судового розгляду, необґрунтованості недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Згідно з частиною 1 статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Таким чином, слідчий суддя, приймаючи рішення про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 4 статті 186 КК України, так і існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу та зазначених у клопотанні слідчого, які знайшли своє підтвердження під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого, а також у в ході апеляційного розгляду.

З огляду на наведене, у колегії суддів є достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, які визнані слідчим суддею доведеними.

Таким чином, викладене унеможливлює задоволення апеляційних вимог захисника підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого та нетяжкого кримінальних правопорушень, дійсно існують ризики, які надають достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а більш м`який запобіжний захід не може запобігти цим ризикам, оскільки не встановлені стримуючі чинники, які б дійсно могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від можливого покарання, враховуючи також те, що підозрюваний перебував у розшуку; або ймовірність вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення, з огляду на його попередні неодноразові судимості за злочини проти власності.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного, що останній характеризується позитивно та має постійне місце проживання, на думку колегії суддів, є сумнівними, оскільки з матеріалів справи, зокрема з характеристики з місця проживання № 07 від 05 січня 2023 року (а/с 137), вбачається, що ОСОБА_5 мешкає за адресою АДРЕСА_1 з осені 2022 року, тобто не так давно. Відомості про проживання ОСОБА_5 у Чернігівській області, як зазначає у скарзі адвокат, нічим не підтверджуються. Більш того, протягом досудового розслідування було проведено ряд слідчих розшукових дій для встановлення місця перебування ОСОБА_5 , було встановлено, що за місцем проживання підозрюваний не перебував, внаслідок чого його було оголошено у розшук, ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2023 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою приводу.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до довідки, виданої начальником ДУ «Бердичівський виправний центр (№ 108)» (а/с 136), ОСОБА_5 був 11 разів судимий, на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року, згідно зі статтею 81 КК України, умовно-достроково звільнений на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 2 дні, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень в цей період, що свідчить про криміногенну поведінку особи, зневагу до норм кримінального законодавства та небажання ставати на шлях виправлення, і як наслідок спростовує доводи сторони захисту щодо позитивної характеристики підозрюваного, а також підтверджує наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України, слідчим суддею розмір застави не визначався.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зміна запобіжного заходу на більш м`який не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 і виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

З урахуванням наданих матеріалів кримінального провадження і встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді за клопотанням слідчого від 01 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а висновок про неможливість застосувати інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, є правильним. Обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним через неможливість у жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні вимоги захисника підозрюваного є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 4 статті 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3