Справа № 344/6385/22
Провадження № 1-кп/344/432/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що народився та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , одруженого, не працюючого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом не доведеним:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 у 2019 році, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, маючи у своєму користуванні незареєстрований у встановлений законом порядок транспортний засіб марки «Opel Vectra», з метою уникнення оплати митних та інших обов`язкових платежів, шляхом переписки, ввійшов у злочинну змову з невстановленою органом дізнання особою, матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження. Так, останній повідомив, що за грошову винагороду у сумі 3500 гривень, він зможе виготовити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Opel Vectra», серії та номер НОМЕР_2 на державний номерний знак НОМЕР_3 з зазначенням власника автомобіля ОСОБА_7 . При цьому невстановлена особа, матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження, повідомила про необхідність подання анкетних даних, з метою їх розміщення на свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Тоді, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що його особисті дані будуть використані для підроблення офіційного документа свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виступаючи пособником злочинних дій невстановленої особи, за допомогою свого мобільного телефону відправив останньому фотокопії свого паспорта громадянина України, тобто надав засоби та сприяв підробленню свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Через кілька днів, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, підробила свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_2 на державний номерний знак НОМЕР_3 з зазначенням власника автомобіля ОСОБА_7 та передала останньому для подальшого використання.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок передбачений ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

Обвинувачений ОСОБА_7 використав завідомо підроблений документ.

Кримінальний проступок вчинено за таких обставин.

Так, 30 березня 2022 року ОСОБА_7 керуючи транспортним засобом марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по вул. Тисменицька, 249 Б, у м.Івано-Франківську був зупинений на блокпості працівниками Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області в умовах воєнного стану та усвідомлюючи, що він використовує для керування транспортного засобу завідомо підроблене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, використав цей фіктивний документ, умисно пред`явивши на законну вимогу працівника патрульної поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_2 , що було видане на його ім`я.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.4 ст.358 КК України.

Позиція обвинуваченого:

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повідомив суду, що вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків не визнає та пояснив, що з 2009 року в його власності та користуванні перебуває автомобіль марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 . В 2017 році його автомобіль обікрали, зокрема викрали і свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу. Того ж року він звернувся до ТСЦ 2641 із заявою про видачу дубліката свідоцтва. Однак у зв`язку з великими чергами в ТСЦ 2641 скористався послугами невідомого йому раніше чоловіка, який запропонував виготовити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу без його присутності та без черг. Вечером того ж дня отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від незнайомого чоловіка та розпочав користування ним. Однак через деякий час побачив, що свідоцтво має ознаки підробки та перестав його використовувати. Також вказав, що в 2019 році придбав інший нерозмитнений автомобіль марки «Opel Vectra» та використовував його причіпивши на нього державний номерний знак НОМЕР_3 від автомобіля марки «Opel Vectra», який на той момент був несправним.

30 березня 2022 року був зупинений на блокпосту працівниками поліції під час керування нерозмитненим транспортним засобом марки «Opel Vectra» на який ним було встановлено державний номерний знак НОМЕР_3 . Повідомив, що не надавав працівнику поліції свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, оскільки розумів, що воно підроблене, однак це не завадило працівнику поліції самовільно вилучити свідоцтво з бардачка автомобіля. Вже після вилучення свідоцтва, працівник поліції побачивши, що воно має ознаки підробки викликав слідчу оперативну групу. До приїзду слідчої оперативної групи, свідоцтво знаходилось в працівника поліції, який його вилучив, а згодом було передано дізнавачу. Відповідаючи на запитання прокурора повідомив, що під час отримання ним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в НОМЕР_4 автомобіль експертом не оглядався.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 вину у пред`явленому обвинувачені не визнав повністю.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав, його вина у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України повністю доводиться сукупністю зібраних в кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні доказів.

Показання свідків, а саме:

Свідок ОСОБА_8 судовому засіданні повідомив, що 22 березня 2022 року заступив на чергування разом з своїм напарником ОСОБА_9 . Близько 22 години, під час дії коменданської години, по вулиці Тисменицька, 249 Б у місті Івано-Франківськ побачив автомобіль марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 та вирішив зупинити його для перевірки документів та з`ясування причин порушення коменданської години. Після зупинки вказаного автомобіля водій ОСОБА_7 показав технічний паспорт на автомобіль та посвідчення водія через мобільний застосунок «Дія», однак автомобіль зазначений в технічному паспорті та автомобіль яким керував обвинувачений були різних років випуску, і свідок вирішив звірити номери вузлів та агрегатів автомобіля з інформацією, що зазначена в технічних документах та у зв`язку з цим поросив ОСОБА_7 надати оригінал свідоцтва на, що той погодився. При проведенні вказаної перевірки виявилось, що ідентифікаційні номери не співпадають, а технічний паспорт має явні ознаки підробки і свідок вирішив викликати слідчу оперативну групу. Після приїзду слідчої оперативної групи подальшим оформленням матеріалів займались саме вони, а свідок займався охороною місця події. Відповідаючи на питання прокурора та обвинуваченого свідок вказав, що технічний паспорт обвинувачений надавав добровільно та без будь-якого тиску.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 22 березня 2022 року в 20 год 00 хв. заступив на чергування разом з напарником ОСОБА_8 . Пам`ятає, що ОСОБА_8 зупинив автомобіль марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 і водій вказаного автомобіля добровільно пред`явив Хорту технічний паспорт на автомобіль з ознаками підробки у зв`язку з чим була викликана слідча оперативна група. Свідок повідомив, що перевіркою наданих водієм ОСОБА_7 документів займався його напарник ОСОБА_8 , а він в цей час виконував інші функції і тому деталі спілкування ОСОБА_8 з ОСОБА_7 йому не відомі.

Письмові докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме:

згідно витягу з ЄРДР відомості про кримінальні проступки, передбачені ч. 5 ст. 27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України внесені 31.03.22 року №0000240;

відповідно до рапорта інспектора-чергового Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області 30 березня 2022 року о 22 годині 18 хвилин зі служби 102 від заявника «Василишина» надійшло повідомлення про зупинення ОСОБА_7 , який по вул.Тисменицька, 249 Б, у м.Івано-Франківську керував транспортним засобом марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 та який для перевірки надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке має ознаки підробки, а вінкод не співпадає з зазначеним в техпаспорті. (а.п.44);

згідно листа про надання інформації від 30.05.2022 року РСЦ ГСЦ МВС в Івано-Франківській області 2101.2009 року за ОСОБА_7 зареєстровано автомобіль «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , а 07.06.2017 року ОСОБА_7 звернувся з заявою в ТСЦ №2641 з приводу втрати свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та отримання його дублікату, однак з невідомих причин дублікат свідоцтва не виданий;

відповідно до рапорту дізнавача СД Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 13 травня 2022 року 30 березня 2022 року до Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області надійшов рапорт інспектора УПП, про те, що під час несення служби на пості по вулиці Тисменицька, 249Б, що у місті Івано-Франківськ зупинено транспортний засіб марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_7 , який під час перевірки пред`явив свідоцтві на транспортний засіб серії НОМЕР_2 , із явними ознаками підробки. Вказане свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_7 придбав у невстановленої органом дізнання особи, виступаючи пособником злочинних дій невстановленої особи (а.п.73);

відповідно до протоколу огляду місця події від 30 березня 2022 року з фото таблицями, проведеному дізнавачем Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області, у присутності двох понятих, встановлено що по вулиці Тисменицька, 249 Б у місті Івано-Франківськ знаходиться транспортним засобом марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 . При огляді автомобіля встановлено що його номер шасі НОМЕР_6 , який не збігається із номером, який зазначено у свідоцтві на транспортний засіб. Під час огляду виявлено та вилучено свідоцтво на транспортний засіб марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 , в якому зазначено номер шасі НОМЕР_7 , серії НОМЕР_2 та яке зі слів ОСОБА_7 замовлене ним в інтернеті. (а.п.45/50);

згідно акту №318 прийому передачі транспортного засобу від 31.03.2022 року транспортний засіб марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 тимчасово затриманий (а.п.51);

відповідно до повідомлення Івано-Франківської митниці митне оформлення транспортного засобу марки «Opel Vectra» номер шасі НОМЕР_6 митницею не здійснювалось. Вказаний транспортний засіб мав номер НОМЕР_8 та був ввезений на митну територію України для особистого користування в режимі «Транзит» 31.08.2017 року.

При цьому, з досліджених у судовому засіданні, у порядку параграфу 3 Глави 28 КПК України, висновків експерта, тобто докладного опису проведених експертами досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.

Згідно висновку експерта судово технічної експертизи № 2204/22-28 від 07 квітня 2022 року, встановлено, що надане на дослідження свідоцтво про реєстрацію транспортного запису серії НОМЕР_2 за способом нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає аналогічним свідоцтвам, які виготовляються на PC Ukraina, та перебувають в офіційному обігу. Офіційні зображення в наданому на дослідження свідоцтві отримані за допомогою струменеві крапельного принтера. Персональні дані, номер бланку та номер документа виконаний за допомогою термосублімаційного принтера. (а.п.59/61).

Згідно висновку експерта судової трасологічної експертизи № 1106/22-28 від 19 квітня 2022 року, встановлено, що виявлений ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_6 та двигуна ( НОМЕР_9 ) автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 , ознак втручань не мають. Ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_6 та двигуна ( НОМЕР_9 ) автомобіля марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 не змінювались та є первинними. Ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_7 , який вказано на табличці з основною інформацією, встановленій на верхній панелі радіатора, до досліджуваного транспортного засобу марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 не відноситься. Інформаційна табличка з основною інформацією закріплена на транспортний засіб марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 не заводом виробником (а.п.64/68).

Всі висновки експертів є належним чином мотивованим і обґрунтованим, складені експертами, що мають достатній стаж експертної роботи, відповіді та висновки експертів повні та вичерпні, не допускають їх подвійного тлумачення і не містять суперечностей.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_7 використав для керування транспортним засобом «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_6 завідомо підроблене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також 30 березня 2022 року, ОСОБА_7 на законну вимогу пред`явив працівникам поліції підроблене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_2 , що було видане на його ім`я та яке ним використовувалось для керування автомобілем і яке в подальшому було вилучено, що підтверджується показаннями самого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та вищенаведеними письмовими доказами.

Відтак, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, які є належними та допустимими, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 358 КК України КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходить із наступного. Обвинувачений, зазначає в своїх показаннях про те, що він не використовував завідомо підроблений документ оскільки працівники поліції самі вилучили його з бардачка автомобіля. Вказані показання обвинуваченого є голослівними та спростовуються показаннями свідка ОСОБА_8 , який вказав, що обвинувачений на його закону вимогу добровільно надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке містило ознаки підробки, показаннями свідка ОСОБА_9 який підтвердив факт добровільного надання ОСОБА_7 поліцейському ОСОБА_8 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та рапортом інспектора-чергового Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області відповідно до якого 30 березня 2022 року о 22 годині 18 хвилин зі служби 102 від заявника «Василишина» надійшло повідомлення про зупинення водія ОСОБА_7 та який в ході перевірки надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке містило ознаки підробки. Також зі слів обвинуваченого встановлено, що на момент зупинки автомобіля йому вже було відомо, що свідоцтво є підробленим і поряд з цим це не завадило йому вчіпити на нерозмитнений автомобіль номерні знаки та інформаційну табличку з основною інформацією з іншого автомобіля та керувати ним за відсутності, іншого крім підробленого, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На думку суду вищеописана поведінка та дії обвинуваченого були свідомими та обдуманими і направленими на користування нерозмитненим автомобілем з використанням підробленого свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а тому суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що він не використовував підробленого свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки такі доводи не знайшли підтвердження в ході судового розгляду та розцінюються судом, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Щодо посилання захисника з приводу неповноти судового розгляду у зв`язку з недопитом в ході судового розгляду понятих які брали участь в огляді місця події та у зв`язку з цим визнання недопустим доказом протоколу огляду місця події від 30 березня 2022 року, суд вважає наступне.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Гарбуз проти України"(Заява N 72681/10) зауважив, що в законодавстві України містяться окремі положення врегулювання правового статусу важливих свідків (свідки) і понятих (поняті), передбачено використання різних термінів для розмежування цих понять. Слідчий залучає понятих як незаінтересованих осіб задля спостереження за проведенням слідчої дії. І у цьому контексті правовий статус понятих відповідно до положень українського законодавства подібний до того, що регламентовано російським законодавством («Муртазалієва проти Росії»).

В даному кримінальному провадженні поняті спостерігали, як працівниками правоохоронних органів було проведено огляд місця події. Поняті підписали складений співробітниками поліції протокол слідчої дії. Вказаний протокол додано як доказ до матеріалів кримінального провадження. Від сторони захисту клопотань про допит працівників поліції, які брали участь в проведенні огляду місця події не надходило.

У справі «Шумеєва та інші проти Росії» ЕСПЛ постановив, що відсутність допиту понятих у ході судового розгляду не свідчить про порушення статті 6 § 3 (d), оскільки їх твердження дублювали зміст викладеного у протоколах слідчих дій і не містили нової відповідної інформації, тому такі показання у суді не могли вплинути на результат розгляду кримінальної справи.

Також суд звертає увагу сторони захисту, що суд неодноразово сприяв у виклику свідків шляхом надсилання повісток та застосування приводів і сторона захисту не вказує на якісь недоліки цих зусиль. Однак згідно з наявної в суду інформації свідки виїхали за межі території України і точне місце їх перебування та час повернення суду невідомі.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.97 КПК України суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона перебуває за кордоном та відмовляється давати показання.

Крім того суд вважає, що відкладення судового розгляду на невизначений строк у зв`язку з неявкою свідків, місце перебування яких невідоме, зробить тривалість провадження надмірним, що не відповідає вимозі «розумного строку» в даному кримінальному провадженні.

ЄСП неодноразово вказував, що обґрунтованість тривалості провадження повинна оцінюватися з урахуванням обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних державних органів, та важливість провадження для заявника у спорі (див., серед багатьох інших справ, Пелісьє (Pelissier) і Сасі (Sassi) проти Франції [ВП], № 25444/94, § 67, ECHR 1999-II, і Frydlender проти Франції [ВП], № 30979/96, § 43, ECHR 2000-VII.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що існують вагомі підстави для неучасті свідків, які були понятими, у судовому розгляді та визнає неможливим їхній допит в судовому засіданні.

Крім того суд зазначає, що свідчення понятих не є «єдиними» та «вирішальними» доказами у даному кримінальному провадженні, більше того слідча дія - огляд місця події, проводилась вже після вчинення ОСОБА_7 дій, що утворюють об`єктивну сторону кримінального проступку передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а саме використання ним підробленого свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу під час керування транспортним засобом, а також пред`явлення вказаного свідоцтва на законну вимогу працівника поліції.

У разі, коли сторона захисту посилається на те, що доказ є недопустимим, суд повинен дослідити обставини, які дають підстави для такого твердження. У даному випадку, сторона захисту заявляє, що протокол огляду місця події є недопустимим через те, що свідки які були залучені понятими до огляду місця події не були допитані у судовому засіданні, однак суд обгрунтовано визнав неможливим їхній допит в судовому засіданні. Щодо посилань захисника про заповнення протоколу різним почерком, суд зазначає, що посадова особа яка склала протокол ідентифікована, оскільки в протоколі огляду місця події міститься підпис дізнавача який його склав, а також містяться підписи понятих та обвинуваченого, які брали участь під час проведення огляду місця події та підписали протокол без зауважень, а тому суд визнає такі посилання сторони захисту неспроможними.

Інші, зазначені в клопотанні захисника недоліки протоколу є несуттєвими та не впливають на законність прийнятого в даній справі рішення, оскільки, як вже зазначалось вище, на момент проведення огляду місця події та складання протоколу обвинуваченим вже були вчинені дії які утворюють об`єктивну сторону кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а сам протокол підписаний ОСОБА_7 та понятими без зауважень.

Щодо обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України суд зазначає наступне.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

При ухваленні даного вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, суд вирішує в тому числі, наступні питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши всі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в такій конкретній ситуації, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до наступного.

Положеннями ст.91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно частини 2 даної норми доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.

Нормою ст.84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на прокурора.

Судом, відповідно до вимог ст.ст. 10, 22 КПК України, були створені необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав, сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію проесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 22 КПК України встановлено, що суд, зберігаючи об"єктивність та неупередженість, створює необхідні мови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Всі клопотання учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України, при цьому суд зберігав об`єктивність та неупередженість, створював необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, з огляду на положення ч. 1 ст. 27 КК України співучасниками кримінального правопорушення, поряд із виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник.

Так, пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також та особа, яка заздалегідь обіцяла переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

Поряд з цим, за змістом ст. 28 КК України визначено основні положення щодо відповідальності суб`єктів кримінальних правопорушень, які діють спільно. Вона передбачає чотири види злочинних спільнот: 1) група без попередньої змови; 2) група з попередньою змовою; 3) організована група; 4) злочинна організація.

Критеріями такої диференціації вчинення кримінального правопорушення декількома суб`єктами кримінального правопорушення (співучасть) виступають наявність і зміст попередньої змови, кількість учасників, ступінь їх зорганізованості та роль кожного учасника.

Як повідомив в судовому засіданні ОСОБА_7 , він ні з ким про підроблення посвідчення водія не домовлявся та нікому в його підробці не сприяв. Надані прокурором докази, які були досліджені в судовому засіданні жодним чином вказані показання ОСОБА_7 не спростовують. Стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б свідчили про домовленість ОСОБА_7 з іншою особою про підробку посвідчення, як і не надано жодних доказів, що останній сприяв порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками.

Крім цього суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується за ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України тобто у вчиненні кримінального проступку у співучасті. В той же час за об`єктивним критерієм співучасть поділяється на просту та складну: проста співучасть (всі співучасники виступають співвиконавцями); складна співучасть (коли є як мінімуму 1 виконавець і хоча б 1 інший співучасник (або пособник, або організатор, або підбурювач)).

При цьому за суб`єктивним критерієм (ст.28 КК) кримінальне правопорушення в співучасті може вчинити: а) група осіб без попередньої змови; б) група осіб за попередньою змовою; в) організована група; г) злочинна організація.

Кримінальне правопорушення визнається таким, що вчинений групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою. Кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Системний аналіз вищенаведених норм КК України дає суду можливість зробити висновок, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.358 КК України при складній формі співучасті та за попередньою змовою гупою осіб(поряд з виконавцем наявний і пособник), що є не можливим оскільки ч.3 ст.358 КК України передбачено спеціальний склад кримінального правопорушення за кваліфікуючою ознакою вчинення дій, передбачених частинами першою або другою цієї статті за попередньою змовою групою осіб. І на думку суду, саме орган досудового розслідування за наявності для цього достатніх підстав, мав можливість кваліфікувати дії співучасників за ч.3 ст.358 КК України та за наслідком проведення досудового розслідування у формі досудового слідства, а не у формі дізнання з особливостями та обмеженнями встановленими главою 25 КПК України, прийняти одне з передбачених ст.283 КПК України рішень.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Отже суд, навіть за наявності для цього підстав, не уповноважений змінювати правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України на ч.5 ст. 27 ч.3 ст.358 КК України оскільки це не узгоджується з положеннями ст.337 КПК України.

З огляду на це, зважаючи на матеріали та обставини цього кримінального провадження підстав вважати доведеним поза розумним сумнівом, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання немає і відповідно в діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.27 ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку з чим в цій частині обвинуваченого слід виправдати.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу винного який є особою молодого віку; одружений, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою; на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває; раніше не судимий.

При призначенні покарання, суд зважує на роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обставин, які відповідно до ст.ст.66,67 КК України пом`якшуть чи обтяжують покарання під час судового розгляду не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, а також думку прокурора який просив призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді арешту строком на 3 місяці і сторони захисту, які просили виправдати обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити основне покарання у виді арешту у межах санкції ч.4 ст.358 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. Суд приходить до висновку, про неможливість призначення, м`якшого, передбаченого санкцією ч.4 ст.358 КК України покарання у виді штрафу у зв`язку з тим, що таке покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого, а також не зможе запобігти вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами, при призначенні покарання судом також враховано не визнання вини обвинуваченим та суспільну небезпеку вчиненого діяння, а саме використання обвинуваченим підробленого свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який надає право на користування джерелом підвищеної небезпеки автомобілем.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

В кримінальному провадженні Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України проведено судово-технічну експертизу №1104/22/28 від 07.04.2022 року, а витрати на залучення експерта становлять 1510,16 гривень та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався підстави для його обрання відсутні.

Питання щодо скасування арешту майна вирішити згідно ч.4 ст. 174 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 , визнати невинуватим та виправдати у пред`явленому обвинуваченні за ч.5 ст.27 ч. 1 ст. 358 КК України на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що в діях обвинуваченого є склад вказаного кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання для виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн. 16 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

- автомобіль марки «Opel Vectra» VIN номер НОМЕР_6 та ключі до нього - повернути власнику або законному володільцю;

- державний номерний знак НОМЕР_3 повернути ОСОБА_7 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номер НОМЕР_2 -знищити.

Після набрання вироком законної сили скасувати накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 05 травня 2022 року арешт.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий - суддя ОСОБА_1