Справа № 278/921/22
Вирок

Іменем України

22 грудня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Житомирського району Житомирської області, громадянина України, учасника бойових дій, маючого на утриманні двох н/л дітей, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 (старшина першої роти) зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч. 4 ст. 426-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2019 року Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_4 укладено контракт про проходження військової служби на посадах рядового, сержантського (старшинського) складу строком на три роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ Збройних сил України (по особовому складу) від 31.10.2019 року № 89-РС старшого сержанта запасу ОСОБА_4 призначено на посаду командира взводу роти охорони військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ Збройних сил України.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 Десантно-штурмових військ Збройних сил України від 31.10.2019 року № 231 старшого сержанта запасу ОСОБА_4 зараховано на всі види забезпечення, уважати таким, що приступив до виконання обов`язків з 31.10.2019.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 12-РС від 09.03.2021 року ОСОБА_4 присвоєно чергове військове звання - головний сержант.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 202 від 05.10.2021 року зараховано на котлове забезпечення з 05.10.2021 року солдата ОСОБА_6 , який прибув для проходження базової загальновійськової підготовки із військової частини НОМЕР_2 м АДРЕСА_1 .

Водночас, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 205 від 05.10.2021 року зараховано на котлове забезпечення з 08.10.2021 року солдатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які прибули для проходження базової загальновійськової підготовки із військової частини НОМЕР_3 м АДРЕСА_1 .

08.11.2021 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 1502 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про організацію та забезпечення оточення для проведення заходів бойової підготовки, забезпечення виконання вимог безпеки» командир взводу роти охорони головний сержант ОСОБА_4 призначений начальником оточення у адміністрацію для забезпечення стрільб на полігоні військової частини НОМЕР_4 , з 06.00 годин по 24.00 годин 09 листопада 2021 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.11.2021 року № 1502 (по стройовій частині), 09.11.2021 до військової частини НОМЕР_4 у АДРЕСА_3 на польовий вихід для забезпечення оточення, заходів бойової та навчальної підготовки вибувають солдати ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

Також, військовослужбовцем військової частини НОМЕР_5 Цвєтковим ОСОБА_9 , прикомандированим до військової частини НОМЕР_1 , 09.11.2021 року залучено на польовий вихід для забезпечення оточення, заходів бойової та навчальної підготовки до військової частини НОМЕР_4 у АДРЕСА_3 солдата ОСОБА_7 .

Згідно із положеннями ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.?

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, якого станом на листопад 2021 року оголошено не було.

Згідно з вимогами ст. ст. 3, 21, 28, 68 Конституції України, ст. ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст..ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, головний сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, сприяти у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, вимагати підпорядкування від своїх підлеглих, не припускаючись при цьому брутальності та приниження їх гідності.

Відповідно до вимог ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України, яка досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, умілого поєднання повсякденної вимогливості командорів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. 33 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, старші за військовим званням військовослужбовці мають право вимагати від молодших за військовим званням військовослужбовців додержання військової дисципліни, громадського порядку і форми одягу, а також правил поведінки і військового вітання.

Відповідно до вимог ст. ст. 110, 111, 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів досудового розслідування та інших державних органів у разі, зокрема, незаконних рішень, дій (бездіяльності) щодо них командирів чи інших військовослужбовців, порушення їх прав, законних інтересів та свобод. З інших питань службової діяльності скарга подається безпосередньому командирові тієї особи, чиї дії оскаржують ся, а якщо ті, хто подають скаргу, не знають з чиєї вини порушені їх права, скарга подається у порядку підпорядкованості. Ніхто не може бути скривджений на службі чи покараний за те, що він подає пропозицію, заяву чи скаргу.

Разом з цим, головний сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , являючись 09.11.2021 року під час забезпечення оточення на НОМЕР_6 загальновійськовому полігоні (військова частина НОМЕР_4 ) що у АДРЕСА_3 прямим начальником відносно солдат ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , тобто військовою службовою особою, старшим останніх за військовим званням, знаючи вищевказані статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, маючи на меті відкрито продемонструвати приниження честі та гідності військовослужбовців, свою уявну перевагу, вирішив умисно застосувати насильство щодо підлеглих військовослужбовців за наступних обставин.

Так, 09.11.2021 року близько 21 год. 30 хв., більш точний час досудовим слідством не встановлено, головний сержант ОСОБА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог ст. ст. 6, 11, 16, 29, 30, 37, 49, 50,130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, перебуваючи поблизу центральної вишки на території військової частини НОМЕР_4 що у АДРЕСА_3 під час шикування військовослужбовців, залучених для забезпечення оточення, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою приниження особистої честі і гідності військовослужбовців ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , спричинення їм фізичного болю і моральних страждань та демонстрації своєї уявної переваги, перевищуючи службові повноваження, підійшовши до солдата ОСОБА_7 , який перебував у шерензі, будучи невдоволеним відповіддю останнього на питання ОСОБА_4 про перелік обов`язків військовослужбовця в оточенні, застосував насильство щодо свого підлеглого солдата ОСОБА_7 , нанісши йому один удар кулаком лівої руки у праву бокову частину тулуба, завдавши фізичний біль.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 підійшовши до солдата ОСОБА_6 , який перебував у шерензі та будучи невдоволеним відповіддю останнього на питання ОСОБА_4 про перелік обов`язків військовослужбовця в оточенні, умисно застосував насильство щодо свого підлеглого солдата ОСОБА_6 , нанісши йому один удар ліктем лівої руки у бронежилет в район грудей ОСОБА_6 , який був одягнутий на тулубі останнього, завдавши фізичний біль.

Надалі, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_4 підійшов до солдата ОСОБА_8 , який перебував у шерензі та будучи невдоволеним відповіддю останнього на питання ОСОБА_4 про перелік обов`язків військовослужбовця в оточенні, висловивши погрозу зламати ОСОБА_8 ніс, застосував насильство щодо свого підлеглого, нанісши один удар своїм чолом в ніс солдату ОСОБА_8 , заподіявши тілесне ушкодження у виді синця на спинці носа, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та в судовому засіданні дав пояснення, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 426-1 КК України як умисні дії, які виразилися у перевищенні військовою службовою особою службових повноважень, тобто застосуванні насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 426-1 КК України, є тяжким злочином.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на даний час проходить військову службу, за місце проходження військової служби характеризується виключно позитивно, має на утриманні двох н/л дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого по справі, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Вказані вище обставини свідчать про те, що особа обвинуваченого не має великої суспільної небезпечності, оскільки фактичні обставини справи та сама поведінка обвинуваченого в суді свідчить про його щире каяття у вчиненні інкримінованих йому дій та вказані обставини настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 п. 2 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, термін випробування встановити на три роки. Зобов`язати засудженого: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проходження служби.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1