Код суду 233 Справа № 233/515/23
Вирок
Іменем України
22 березня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, громадянина України, з середньою технічною освітою, який одружений, працездатний але офіційно не працює, є особою з інвалідністю 3-ї групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,
24.11.2022 приблизно о 15 годині 40 хвилин, в світлий час доби, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «AUDI 80» реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил Дорожнього руху, відповідно до якого: 2.9 Водієві забороняється: a) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»; перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався по проїжджій частині вулиці Соборності в місті Костянтинівка Донецької області, зі сторони вулиці Магістральна в бік міста Бахмут Донецької області, ближче до правого краю дороги. В цей же час, по правому узбіччю вказаної проїжджої частини, попереду автомобіля марки «AUDI 80» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в попутному з ним напрямку, рухалась велосипедист ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водій ОСОБА_4 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом, а саме технічно справним автомобілем марки «AUDI 80» реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення дорожньо-транспортної події, маючи об`єктивну можливість в умовах необмеженої оглядовості спостерігати за дорожньою обстановкою та реагувати на її зміну, не маючи перешкод технічного характеру, перевищив максимально допустиму в межах населеного пункту швидкість, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху, де зазначено: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.» та п.12.9б Правил дорожнього руху, де зазначено: «Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил», рухаючись зі швидкістю не менш ніж 68 км/год, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, та перебуваючи на ділянці дороги на відстані 150 м від в`їзду до території АТП, наближаючись до велосипедиста ОСОБА_6 , не вибрав безпечної швидкості руху та не контролював рух керованого ним транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, де зазначено: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», внаслідок чого втратив курсову стійкість транспортного засобу та допустив виїзд автомобіля за межі проїжджої частини де на узбіччі скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 . В результаті вказаної пригоди велосипедисту ОСОБА_6 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: рвані рани правої гомілки, лівого стегна, закритий перелом обох кісток лівої гомілки, закритий перелом верхньої гілки лонної кістки та сідничної кістки ліворуч, розрив переднього верхнього комплексу тіла 1 поперекового хребця, перелом кісток та склепіння основи черепа, забій головного мозку 3 ступеню, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля марки «AUDI 80» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_6 шляхом належного виконання нормативних вимог п.12.1 Правил дорожнього руху. Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог пунктів 12.1 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно небезпечними наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.
Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідали дійсності. Також, обвинувачений показав, що 24 листопада 2022 року приблизно о 15 год. 20 хв. їхав з м. Костянтинівка по вул. Магістральній в бік м. Бахмут забрати батьків з дачі. Перед цим з товаришем в обід випив 200 грам горілки, бо не розраховував їхати за кермом, однак почався обстріл та дружина сказала, щоб він їхав забрати батьків. По дорозі їхала колона з вантажних автомобілів у зустрічному напрямку та з правого боку їхали два велосипедиста один за одним. Він їхав зі швидкістю приблизно 65 км/год, дорожнє покриття було без дефектів, покладено новий асфальт. Порівнявся з другим велосипедистом та відбувся удар, додав що дивився за колоною автівок. Приблизно через 30 метрів він зупинився, зрозумів, що він збив велосипедиста та пішов в її бік, та не дійшов до неї присів на дорозі. Побачив, що жінка лежить на узбіччі, бігли люди, які викликали поліцейських та повезли постраждалу в лікарню у м. Дружківка. Поліцейські опитали його, зробили заміри та за його участю провели процесуальні дії. Після аварії з потерпілою не розмовляв, бо остання перебувала в комі, з донькою потерпілої розмовляла дружина, яка надала кошти для лікування. Який розмір грошової допомоги надала дружина йому не відомо, бо з цього приводу він з дружиною не спілкувався. Особисто він ні з потерпілою, ні з її донькою не спілкувався, грошові кошти не надавав, станом здоров`я не цікавився, вибачення у них за те, що відбулось не просив, лише в судовому засіданні під час допиту висловився, що має намір це зробити.
Потерпіла ОСОБА_6 , про час і місце розгляду кримінального провадження повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність.
З огляду на що, суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності потерпілої можливо з`ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження прийшов до висновку про розгляд кримінального провадження у її відсутність.
За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Не дивлячись на повне визнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні повністю підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:
- Змістом протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 24 листопада 2022 року з доданими фото таблицями та схемою до протоколу, складеного у присутності понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за участю ОСОБА_9 . Так, в темний час доби оглянута пряма ділянка дороги без вибоїн та пошкоджень, покриття асфальтоване, сухе в м. Костянтинівка по вул. Соборності 1 на відстані 150 м. від АТП в бік м. Бахмут стався наїзд на велосипедиста. Дорожнє покриття для двох напрямків шириною 8 метрів, ширина узбіччя 2,30 м. сліди гальмування від автомобіля AUDI реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 довжиною 26 м. на відстані 0,5 та 2,1 м від правого краю дороги.
- Змістом протоколу огляду місця події від 25 листопада 2022 року, складеного у присутності понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , відповідно до якого огляд проведено з метою встановлення наявності дорожніх знаків та додаткових слідів ДТП, яка мала місце 24.11.2022. На правому краю дороги виявлено пляму речовини бурого кольору та наявність осипу скла, проведені заміри відстані від проїжджої частини.
- Тестуванням на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу АLCOTEST 6810 прилад ARCD -0437 тест № 787 від 24 листопада 2022 року з пристроєм для роздруківки результатів ARBH 5345 відповідно до якого ОСОБА_4 24 листопада 2022 року о 20 годині 34 хвилин перебував у стані алкогольного сп`яніння 1,70 проміле.
- Змістом протоколу огляду транспортного засобу від 2 грудня 2022 року з доданою фототаблицею, складеного у присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за участю ОСОБА_4 . Так, в денний час доби при денному освітленні проведено огляд транспортного засобу «AUDI 80» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 . Встановлено пошкодження аварійного характеру розташовані в передній правій частині автомобіля, розбита передня права фара, передній бампер з правої сторони під фарою, деформований капот з правої сторони, над фарою на капоті з правої сторони вздовж капоту маються подряпини. На автомобілі на усіх колесах встановлена однакова гума, закріплена на 4-х болтах, передні колеса повертаються в бік додавання зусиль без сторонніх шумів. Гальмівна система без підтікань та пошкоджень.
- Змістом протоколу огляду транспортного засобу від 2 грудня 2022 року з доданими фото таблицею, складеного у присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Так, в денний час доби при денному освітленні проведено огляд транспортного засобу велосипеда «Україна» зеленого кольору. Встановлено пошкодження аварійного характеру розташовані в задній частині велосипеда, а саме деформовано заднє колесо, багажник, переднє та заднє крила. При обертанні педалі назад, заднє колесо блокується. При повертанні керма в ліво, право переднє колесо повертається в бік додавання зусиль легко без сторонніх шумів. Встановлено, що кермо виступає за раму велосипеда на 30 см.
- Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 25.11.2022 року складеного у присутності понятих, за участю свідка ОСОБА_12 згідно якого ОСОБА_12 , знаходячись на місці ДТП, розказав та показав на місці, що він знаходячись на зупинці на в`їзді в м. Костянтинівка зі сторони м. Бахмут побачив як повз нього з іншої сторони дороги проїжджала жінка на велосипеді біля асфальту на узбіччі в бік м. Бахмут. Далі свідок показав на місце, пояснив, що приблизно так їхав велосипед, замірами встановлено, що велосипед їхав по узбіччю на відстані 0,3 м. від правого краю дороги та не заважав іншим транспортним засобам в попутному напрямку. Додав, що велосипедист їхав не швидко. Далі він побачив автомобіль AUDI, який їхав в попутному напрямку по самому краю дороги, та він побачив зіткнення автомобіля AUDI з велосипедистом, передньою частиною автомобіля в задню частину велосипеда, та вказав на місце зіткнення. Проведеними замірами встановлено, що місце ДТП знаходиться на 0,2 м на узбіччі з правої сторони дороги за межами проїжджої частини. ОСОБА_12 на місці показав розташування автомобіля відносно меж проїжджої частини. Замірами встановлено, що відстань складає 0,2 м. за межі проїжджої частини з правої сторони дороги від правих колес автомобіля, тобто автомобіль правими колесами розташований за межами проїжджої частини. Свідок вказав, що велосипедист їхав прямо не змінюючи напрямку свого руху. Після ДТП автомобіль проїхав далі, свідок не чув та не бачив гальмування, через деяку відстань автомобіль AUDI зупинився, водій вийшов з автомобіля, не підійшов до жінки, яка їхала на велосипеді.
- Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 25.11.2022 року складеного у присутності понятих, за участю підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника, згідно якого ОСОБА_4 , знаходячись на місці ДТП, розказав що 24.11.2022 р. в денний час доби випив приблизно 200 гр. горілки після чого в 16.00 год. сів за кермо та поїхав на власному автомобілі в бік м. Бахмута з м. Костянтинівка. Асфальт був сухий, за часом смеркало, однак було ще видно, їхав зі швидкістю 60-70 км/год. з увімкненим світлом фар. Далі Посоха розташував автомобіль на проїзній частині, вимірами встановлено відстань 0,1 м від правих колес автомобіля до правого краю дороги на узбіччі. Пояснив, що бачив велосипедиста, який їхав по правому краю прямо не змінюючи напрямку, він також їхав прямо. Коли наблизився до велосипедиста він знаходився з правої сторони від автомобіля, трохи спереду, не дивився на нього бо дивився на дорогу прямо перед собою. Раптово почув удав в праву передню частину свого автомобіля, поки зрозумів, що сталось, проїхав ще деяку відстань та зупинився у правого краю дороги перед АЗС. Як саме сталось зіткнення його автомобіля з велосипедистом ОСОБА_4 не бачив.
- Висновком експерта № СЕ-19/113-22/3432-ІТ від 23.12.2022 р. згідно з яким на момент огляду автомобілю «AUDI 80» р/н НОМЕР_1 робоча гальмівна система рульового керування знаходилась в працездатному стані.
- Довідкою КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня І.І. Мечнікова» №468 про те, що в приймально-діагнозтичному відділенні 24 листопада 2022 р. надана медична допомога ОСОБА_6 1980 р.н., набрана кров на наявність алкогольного сп`яніння, за результатами дослідження алкогольного сп`яніння не виявлено, госпіталізована до відділення реанімації.
- Висновку експерта №СЕ-19/123-23/29-ІТ від 12.01.2023 року, з якого вбачається, що швидкість автомобіля «AUDI 80» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 відповідно до сліду гальмування автомобіля довжиною 26,0 м зафіксованого під час огляду місця події, визначається рівною 68/71 км/год. Дії водія в цій ситуації повинні регламентуватись нормативними вимогами п.п 12.4, 12.9б), 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_6 шляхом належного виконання нормативних вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці вбачаються невідповідності нормативним вимогам п.п 12.4. 12.9 б), 2,3б), 12.1 Правил дорожнього руху, при цьому, невідповідності вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху сформували необхідні умови для виникнення даної події, і з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з ДТП, яка настала.
- висновком експерта №23 по медичним документам від 26.01.2023 встановлено записи у медичній документації у гр. ОСОБА_6 : рвані рани правої гомілки, лівого стегна, закритий перелом обох кісток лівої гомілки, закритий перелом верхньої гомілки лонної кістки та сідничної кістки ліворуч, розрив переднього верхнього комплексу тіла 1 поперекового хребця перелом кісток та склепіння основи черепу, забій головного мозку 3 ст. які утворились в наслідок дії тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухомого транспортного засобу та шляхову покриття можливо у термін та за обставин вказаних в постанові та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя.
Посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 видане 3 серпня 2013 року ВРЕВ м. Костянтинівка при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, категорії А1, А, В, В1, С1, С, термін дії до 03 серпня 2033 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «AUDI» р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .
Поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/3172673, відповідно до якого на момент вчинення кримінального правопорушення цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу автомобіля «AUDI 80» 1985 р.в., номер кузова НОМЕР_2 реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 було застраховано у АТ «СГ «ТАС».
Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість використання доказів.
Крім того, суд також вважає, що надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також установлено, що надані державним обвинуваченням докази, є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку. Тож, у цілому, досліджені докази у їхній сукупності повністю підтверджують і надані показання обвинуваченого.
Отже, судом безперечно, тобто відповідно до ст. 17 КПК України - поза розумним сумнівом, встановлено, а стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України, тобто керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, зазначивши про щире каяття у вчиненому.
Проте, щире каяття, яке було зазначено пом`якшуючою обставиною у складеному щодо ОСОБА_4 обвинувальному акті, припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини й готовності нести кримінальну відповідальність.
На переконання суду, щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
На цьому також наголосив суд касаційної інстанції у справі № 199/6365/19 від 10.03.2021 згідно якого, щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини й готовності нести кримінальну відповідальність. Немає підстав встановлення щирого каяття, як обставини, що пом`якшує покарання, у випадку, коли обвинувачений повідомив про своє розкаяння не щиро, озвучивши це лише на словах, не підтверджених жодними діями як-то висловлення співчуття родині потерпілої, вибачення перед потерпілою, відшкодування заподіяної їй матеріальної чи моральної шкоди, а вину свою визнав таким чином, що підтвердив лише очевидність скоєння ним.
Як зауважує в своїх заявах потерпіла обвинувачений ОСОБА_4 не вибачився перед потерпілою, навіть не телефонував. Лише його дружина спілкувалась з родиною потерпілої, надала незначну грошову суму (5000 грн) на лікування потерпілої. У заяві від 02 березня 2023 року потерпіла просила суд зобов`язати обвинуваченого допомагати матеріально і фізично.
Судом проаналізовано ставлення ОСОБА_4 до вчиненого ним злочину та його поведінку після вчинення злочину.
Так, судом встановлено, що особисто обвинувачений одразу після ДТП вийшов з власного автомобіля та сів на корточки, навіть не підійшов до постраждалої внаслідок його дій людини, не відвідував постраждалу у лікарні в м. Дружківка, а пізніше в м. Дніпро та м. Львів, особисто не розмовляв з родиною потерпілої по телефону, навіть за три з половиною місяці не знайшов часу вибачитись перед потерпілою за свої дії. Крім того, як повідомив обвинувачений в судовому засіданні під час його допиту, не цікавився скільки коштів перерахувала дружина родині потерпілої на лікування, повідомивши про те, що це питання він з дружиною не обговорював. Така байдужа поведінка обвинуваченого не свідчить про щирість його каяття. Факт визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання.
Таким чином, поведінка обвинуваченого в сукупності з усіма матеріалами справи, не може розцінюватись судом як щире каяття. Тому суд не застосовує до ОСОБА_4 обставину - щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання.
Щире каяття, про яке ОСОБА_4 заявляв в судовому засіданні є спробою домогтися у такий спосіб пом`якшити покарання за вчинений злочин.
Обставин які обтяжують покарання судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, потерпіла на даний час продовжує лікування, враховуючи обставини вчиненого злочину та особу обвинуваченого просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 6 років.
Потерпіла ОСОБА_6 в письмовій заяві від 02 березня 2023 року просила призначити покарання на розсуд суду та зобов`язати обвинуваченого допомагати матеріально і фізично.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що обвинувачений вину визнав, щиро розкаявся, а тому просив застосувати ст. 69 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. Додав, що обвинувачений не міг особисто вибачитись перед потерпілою, оскільки перебував на домашньому арешті, допомогу надавав як міг.
Обвинувачений у судовому засіданні визнав, що вчинив злочин, зазначив, що жалкує з цього приводу та буде допомагати потерпілій.
При призначенні покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286-1 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків, тощо), особу винного і обставини, що обтяжують покарання.
Статтею 50 ч. 1, 2 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.
Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення злочинів, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України вчинив необережний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 286-1 КК України, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має статус особи з інвалідністю 3-ї групи, працездатний, але офіційно не працює, одружений.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обставину щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, суд не застосовує з підстав викладених вище.
З досудової доповіді щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні, вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства у тому числі окремих осіб оцінюється як середній, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб).
Проте, суд не погоджується із вказаним висновком, оскільки, на думку суду, звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Частина 1 статті 75 КК України прямо вказує на неможливість прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.
Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
Таким чином, суд виходить із того, що ОСОБА_4 , сідаючи за кермо транспортного засобу, рухаючись в населеному пункті, не міг не розуміти, що він піддає загрозі як своє життя так і життя оточуючих, зокрема інших учасників дорожнього руху.
Враховуючи вище викладене, суд вважає, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_4 ст. 69 КК України немає, оскільки не зважаючи на часткове відшкодування шкоди, потерпіла потребує допомоги як матеріальної так і фізичної, під час розгляду справи не встановлено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставин, що пом`якшують покарання.
Таким чином, враховуючи, що обвинувачений вчинив необережне кримінальне правопорушення, відсутності обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, критичне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого діяння, часткового добровільного відшкодування заподіяних злочином матеріальних збитків, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою з інвалідністю 3 групи, не працює, одружений, характеризується посередньо, мав значний рівень алкоголю в крові на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди та думки потерпілої, яка в поданих суду заявах просила покарати обвинуваченого на розсуд суду, зобов`язати обвинуваченого надавати допомогу як матеріально так і фізично, обираючи захід примусу, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто в умовах призначення покарання у виді позбавлення волі на строк більший за нижню межу, передбаченої санкцією частини 2 статті 286-1 КК України.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі не в максимальних розмірах, передбачених санкцією ч.2 ст. 286-1 КК України, суд виходить із того, що воно буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, а також таким, що відповідає його особі та принципу верховенства права.
Щодо призначення додаткової покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом суд зазначає таке.
Санкція ч. 2 ст. 286-1 КК вказує суду на обов`язковість призначення додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Указане положення закону України про кримінальну відповідальність не має альтернативного характеру застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_4 грубо знехтував Правилами дорожнього руху, має посвідчення водія та право керування транспортним засобом, суд призначає обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 років, саме таке додаткове покарання сприятиме його виправленню та дотриманню ним надалі Правил дорожнього руху.
Витрати, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-22/3432-ІТ від 23 грудня 2022 року, судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-22/3431-ІТ від 26 грудня 2022 року та судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/123-23/29-ІТ від 12 січня 2023 року на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту у період часу з 19.00 до 07.00 слід залишити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Враховуючи, що на підставі ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2022 року накладено арешт на майно, яке в подальшому визнано речовими доказами, а розгляд провадження завершено, то арешт на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 6 років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання на приведення вироку до виконання.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-22/3432-ІТ від 23 грудня 2022 року в сумі 1510,24 грн., судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/113-22/3431-ІТ від 26 грудня 2022 року в сумі 1321,46 грн. та судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/123-23/29-ІТ від 12 січня 2023 року в сумі 1510,24 грн., а всього 4341,94 грн.
Раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту у період часу з 19-00 до 07-00 залишити до набрання вироком законної сили.
Скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого суддіКостянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2022 року.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
-автомобіль марки «AUDI 80» 1985 р.в., реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 на зберігання на майданчик при відділі поліції №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, розташованій за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Костянтинівка, вул. Злагода 5 - повернути власнику ОСОБА_4
-зразок крові гр. ОСОБА_4 в скляному флаконі, зразок сечі гр. ОСОБА_4 в пластиковій ємності поміщенні до камери зберігання речових доказів при відділі поліції №2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області після проведення судово-токсикологічної експертизи знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1