УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №00001093, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000109, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.191 КК України.

Дане клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000109, дані щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.191КК України.

13.10.2022 р. на виконання ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.09.2022 р. проведено обшук, за адресо: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено документи фінансово-господарської діяльності та бухгалтерського обліку, акти про приймання-передачу наданих послуг, чек-листів.
Постановою старшого слідчого СВ ВП на станціях залізничного транспорту ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 від 15.10.2022 р. вилучені речі і документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000109 від 12.07.2021 р.

Прокурор зазначає, що вищевказані речі і документи є процесуальними джерелами фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

З метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, для забезпечення ефективності досудового розслідування, зокрема зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані вилучені речі і документи.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Разом з тим, вказані вимоги не виконані.

В клопотанні поставлено питання про арешт майна, з метою забезпечення збереження як речового доказу.

Разом з тим, в клопотанні слідчим не обґрунтовано, за якими саме ознаками це майно є речовими доказами, а також не обґрунтовано на підтвердження яких фактів та обставин воно слугуватиме речовим доказом, з огляду на предмет розслідування, передбачений ч.1 ст.364, ч.3 ст.191 КК України.

Частиною 3 статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя встановивши невідповідність поданого слідчим клопотання вимогам ст. 171 КПК України, приходить до висновку про необхідність повернення вказаного клопотання прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 171, 172, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000109, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.191 КК України - повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1