Справа №760/344/23 1-кс/760/369/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000341 від 03 березня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою, п`ятою статті 191 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Старша слідча слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначила, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції в м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000341 від 03 березня 2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою, п`ятою статті 191 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 17 червня 2020 року між ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» (далі ПрАТ «КЕВРЗ», Товариство), в особі голови наглядової ради Товариства Марчіна Целеєвського, та ОСОБА_5 було укладено контракт № 6/20-4/1 (далі Контракт) яким ОСОБА_5 обрано посадовою особою та призначено на посаду Члена правління Товариства відповідно до рішення наглядової ради Товариства від 17 червня 2020 року на строк з 18 червня 2020 року до 17 грудня 2020 року включно.

03 липня 2020 року рішенням акціонера ПрАТ «КЕВРЗ» №28/2020-4/4 було припинено повноваження усього складу наглядової ради Товариства та Члена правління ОСОБА_5 . Також рішенням акціонера ПрАТ «КЕВРЗ» від 03 липня 2020 року №28/2020-4/4 ОСОБА_5 призначено заступником генерального директора ПрАТ «КЕВРЗ», у зв`язку з переводом на іншу роботу у товаристві за згодою працівника та обрано особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження генерального директора ПрАТ «КЕВРЗ».

Отже, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді тимчасово здійснюючого обов`язки Генерального директора ПрАТ «КЕВРЗ» виконував організаційно?розпорядчі та адміністративно-господарські функції у період з 03 липня 2020 року по 18 листопада 2020 року, та відповідно до частини третьої статті 18 КК України був службовою особою.

Згідно додатку 5 до Положення про оплату праці, що є додатком до Колективного договору, зі змінами, що були зареєстровані за №134-19 від 23 серпня 2019 року, базовий оклад керівника Товариства (Голови правління, що є найвищою посадою у Товаристві відповідно до діючого Колективного договору), станом на 07 липня 2020 року, становить 63 713 гривень.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час 07 липня 2020 року у приміщенні ПрАТ «КЕВРЗ» у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на привласнення чужого майна, шляхом зловживання своїм службовим становищем, з метою привласнення коштів державного підприємства ПрАТ «КЕВРЗ», при здійсненні повноважень генерального директора ПрАТ «КЕВРЗ».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в порушення положень Статуту - 10.2 (15) щодо встановлення розміру винагороди генеральному директору, що належить до компетенції загальних зборів, а також пункту 11.11 Статуту, яким визначено, що Генеральний директор, для вчинення правочинів, для здійснення яких необхідно рішення загальних зборів вчиняє їх після отримання рішення вказаного органу про згоду на вчинення таких правочинів, однак останній не отримавши відповідного рішення, вніс зміни до штатного розпису, шляхом введення у штат «Апарат управління» посади генерального директора, з посадовим окладом у розмірі 108 000 гривень, затвердивши власним підписом у відповідній графі, тим самим надавши документу офіційного змісту.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час 08 липня 2020 року у приміщенні ПрАТ «КЕВРЗ», ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, наказом від 08 липня 2020 року № 87 вніс у розділ штатного розпису «Апарат управління» посади генерального директора, з окладом, відповідно до попереднього контакту від 17 червня 2020 року № 6/20-4/1, завіривши власним підписом у відповідній графі тим самим надавши документу офіційного змісту, при цьому порушивши положення Статуту - 10.2 (15) та пункту 11.11 Статуту.

У подальшому, т.в.о. Генерального директора ПрАТ «КЕВРЗ» ОСОБА_5 було нараховано посадовий оклад, на підставі затверджених змін до штатного розпису від 07 липня 2020 року та наказу від 08 липня 2020 року № 87, грошові коштина розрахункові рахунки ПАТ «Ощадбанк» відкритих на ім`я ОСОБА_5 : № НОМЕР_1 у сумі 197 300, 11 гривень, № НОМЕР_2 у сумі 297 050, 83 гривень, та відповідно відомості про виплату готівки № ІХ-143 за серпень 2020 14 717 гривень, відомості про виплату готівки № VII-102 за липень 2020 33 597гривень.

Відповідно до Акта ревізії фінансово-господарської діяльності ПрАТ «КЕВРЗ» за період з 01 листопада 2017 року по 31 березня 2021 року від 04 серпня 2021 року № 08?30/386 в порушення статті 18 Кодексу законів про працю, частини першої статті 15 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР (зі змінами), статті 9 Закону України «Про колективні договори та угоди» від 01 липня 1993 року № 3356 ХІІ, додатку № 5 Положення про оплату праці працівників ПрАТ «КЕВРЗ», що є додатком до Колективного договору 2018-2022 років (зі змінами та доповненнями), протягом липня-грудня 2020 року ПрАТ «КЕВРЗ» здійснено нарахування та виплату посадового окладу та інших виплат т.в.о. Генерального директора ОСОБА_5 та заступнику генерального директора ОСОБА_6 на загальну суму 380 452 грн та відповідно зайво сплачено єдиного соціального внеску на суму 83 699,62 грн, що призвело до втрат фінансових (матеріальних) ресурсів ПрАТ «КЕВРЗ» на загальну суму 464 152,44 грн.

Згідно з висновком експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 23 вересня 2022 року № 32325/21-72/25322?25326/22-72 протягом липня-листопада 2020 року ПрАТ «КЕВРЗ» здійснено зайве нарахування і виплата посадового окладу та інших виплат т.в.о. Генерального директора ОСОБА_5 та заступнику генерального директора ОСОБА_6 в сумі 338 807,15 грн. та, відповідно, сума зайво сплаченого єдиного соціального внеску становить 74 537,57 грн.

Різниця між фактично нарахованими і виплаченими грошовими коштами у вигляді заробітної плати та розрахунково визначеними у відповідності до Колективного договору ОСОБА_5 становить 247 131,32 гривні.

Отже, ОСОБА_5 , будучи службовою особою ПрАТ «КЕВРЗ», здійснив привласнення чужого майна шляхом зловживання службовим становищем, а саме грошових коштів ПрАТ «КЕВРЗ» на суму 247 131,32 гривні.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразились у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 191 КК України.

07 грудня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 КК України.

04 січня 2023 до органу досудового розслідування від представника потерпілого ПрАТ «КЕВРЗ» () надійшов цивільний позов у кримінальному провадженні, в якому зазначено, що позивачу внаслідок дій ОСОБА_5 було завдано майнової шкоди у сумі 301 500,21 гривень.

Виходячи з вищевикладеного, на цей час у слідства виникла необхідність у накладені арешту на майно, що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, а саме на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :03:006:0019, площею (кв. м) 420,5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

На підставі викладеного, з метою заборони для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати майно, слідча звернулася до слідчого судді з указаним клопотанням.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належними чином, однак 10 січня 2023 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що підтримує клопотання в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна, відповідно до частини другої статті 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна, в судове засідання не викликався.

Враховуючи положення частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність прокурора та власника майна.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000341 від 03 березня 2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою, п`ятою статті 191 КК України.

14 грудня 2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 191 КК України, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 про її отримання.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02 січня 2023 року № 319382957 ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка із кадастровим номером :03:006:0019 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1).

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше (частина шоста статті 170 КПК України).

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні слідчої зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Так, слідчим суддею в ході судового розгляду встановлено, що 04 січня 2023 до органу досудового розслідування від представника потерпілого ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод» () надійшов цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні, в якому останній просить стягнути з ОСОБА_5 грошові кошти як відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 301 500,21 грн, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, та слідчою доведено, що майно, на яке вона просить накласти арешт належить підозрюваному.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання розпорядженню та користуванню вказаним майном.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вищевказане майно та задовольнити клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :03:006:0019, площею (кв.м.) 420,5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1