Справа № 738/1162/22
№ провадження 1-в/738/122/2022
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засiданнi спільне подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового розгляду:

прокурора - ОСОБА_4

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Державна установа «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережна комісія Менської міської ради звернулися до суду із спільним поданням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2 , посилаючись на те, що засуджений відбув 1/2 частину призначеного судом строку покарання, за час відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується позитивно, стягнень не має, має одне заохочення, його поведінка та ставлення до праці свідчать про те, що він став на шлях виправлення, а тому заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, обмеженням волі.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Представники Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської міської ради в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду подання повідомлялися належним чином.

Засуджений ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій заперечує проти задоволення подання на користь ст.81 КК України, просить розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що засуджений підпадає під дію ст.82 КК України, але оскільки він заперечує щодо застосування до нього такої пільги, тому просив відмовити в задоволенні подання.

Встановлені судом обставини.

ОСОБА_2 засуджений вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2019 року за ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.368 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, з конфіскацією майна, з позбавленням на підставі ст.54 КК України спеціального звання «старший лейтенант поліції».

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 02 березня 2020 року вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області 11 листопада 2019 року залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 28 травня 2020 року.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28 травня 2020 року.

За час перебування в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» порушень встановленого режиму тримання не допускав, розпорядок дня виконував, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень та стягнень не мав.

В ДУ «Менська ВК (№91)» відбуває покарання з 01 липня 2020 року, де дотримується норм, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня виконує, стягнень не має, на профілактичних обліках не перебуває, з 12 жовтня 2021 року на підставі поданої засудженим письмової заяви виконував обов`язки бібліотекара установи, де проявив себе як відповідальний працівник, проявляв завзяття та ініціативу. З 01 лютого 2022 року в порядку ст.100, 101 КВК України переведений до ДСР, де з 02 лютого 2022 року по 05 серпня 2022 року виконував обов`язки оператора каналізаційної насосної станції установи, до роботи ставився добросовісно, на підставі наказу №44/ЗС-22/ВС з 05 серпня 2022 року працевлаштований робітником по догляду за ВРХ, за сумлінне виконання покладених на нього обов`язків та дотримання правил поведінки отримав заохочення, залучається до робіт з благоустрою та поліпшенню житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, до поставлених завдань ставиться позитивно та з відповідальністю, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні, реагує на них позитивно, бере участь у реалізації програм диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», «Правова просвіта», які виконує за планом.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження, позбавлення волі, або покарання у виді довічного позбавлення волі невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 дійсно відбув 1/2 частину призначеного строку покарання та став на шлях виправлення, про що свідчать його поведінка, ставлення до праці, наявність заохочення та відсутність стягнень.

Однак, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є законним інтересом засудженого, а не адміністрації установи виконання покарань, а тому суд має право замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, але в цей же час суд не пов`язаний представленими доказами і повинен приймати до уваги думку самого засудженого.

З досліджених матеріалів справи, зокрема, з характеристики засудженого ОСОБА_2 вбачається, що 28 вересня 2023 року він матиме право на умовно-дострокове звільнення. Оскільки сам засуджений просить не застосовувати заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким, така заміна не покращить правове становище засудженого та не зменшить характер карально-виховного впливу на нього.

За таких обставин, враховуючи викладене, а також думку самого засудженого, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні спільного подання, оскiльки приймаючи рішення про заміну невідбутої частини покарання на обмеження волі, буде суперечити волі та інтересам засудженого ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 82 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні спільного подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» та Спостережної комісії Менської міської ради про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі, засудженому ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6