ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

08.11.2022р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з Полтавським апеляційним судом апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2021р., якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зарахування строків тримання під вартою

за участю засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2021р., відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строків тримання під вартою.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив засуджений, подав апеляційну скаргу, в якій він:

- вказує, що суд першої інстанції помилково вказав, що запобіжний захід до нього було застосовано з 01.03.2018р., та не взяв до уваги, що вирок Добропільського міського Донецької області від 08.11.2019р., яким призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, було скасовано судом апеляційної інстанції;

- зазначає, що він відбуває покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки, та вказаним вироком не вказана дата початку та кінця строку відбування покарання;

- прохає початок строку відбування покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду від 10.01.2018р. визначити з 14.03.2018р.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши суддю доповідача, засудженого та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи поданої апеляційної скарги та прохали її задовольнити, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу прохав залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги засудженого без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що засуджений звернувся до суду з клопотанням, у якому прохав провести йому перерахунок строку тримання під вартою з урахуванням його перебування у Дружелюбівському виправному центрі № 1 Запорізької області, та прохав звернути увагу на той факт, що з 06.04.2018р. до нього застосовано покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні суду першої інстанції засуджений прохав врахувати, що він:
- вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.03.2017р. засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі з іспитовим строком на два роки;
- вироком апеляційного суду Донецької області від 26.09.2017р. вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.03.2017р. скасовано, ухвалено новий вироку, яким призначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на два роки.
За вказаним вироком він був направлений до Дружелюбівського виправного центру № 1 Запорізької області, куди прибув 14.03.2018р., та з цього часу почав відбувати покарання;
- вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2018р. засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки;
- ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 05.04.2018р. на підставі положень ч. 1 ст. 71 КК України попередній вирок було змінено в частині застосування положень п. б ч. 4 ст. 70 КК України, в іншому вирок було залишено без змін.
Згідно рішення суду про зарахування відбутого строку покарання за першим вироком до покарання, призначеного ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 05.04.2018р., не зазначено, хоча суду апеляційної інстанції було відоме його місцезнаходження на час проведення судового розгляду, але жодним чином не зазначено початок строку відбування покарання, та початок строку відбування ним покарання помилково не відраховано з 06.04.2018р.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент розгляду апеляційної скарги засудженого він відбув покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки та звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання.
Відповідно до наданої копії довідки про звільнення в установі виконання покарань строк відбування покарання засудженим рахувався з 06.06.2018р., що в свою чергу узгоджується з призначеним йому покаранням ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 05.04.2018р., набранням вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2018р. законної сили, та затриманням засудженого у встановленому законом порядку для відбування покарання у виді позбавлення волі.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що при призначенні засудженому покарання у виді обмеження волі, щодо нього у правоохоронних органів перебувало інше кримінальне провадження, за наслідками розгляду якого було ухвалено обвинувальний вирок щодо засудженого, із призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Таким чином судом апеляційної інстанції встановлено, що покарання у виді обмеження волі за вироком Апеляційного суду Донецької області від 26.09.2017р. щодо засудженого не виконувалось, та не могло бути приведено до виконання, оскільки засудженому було призначено більш суворе покарання у виді позбавлення волі вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2018р., при цьому, як вказує засуджений, до Дружелюбівського виправного центру № 1 Запорізької області він прибув 14.03.2018р., тобто через три місяці від моменту його засудження до покарання у виді позбавлення волі, а тоді покарання у виді обмеження волі вже не могло бути застосовано до засудженого.

З підстав наведених вище, суд апеляційної інстанції не може прийняти доводи засудженого, що він був направлений до Дружелюбівського виправного центру № 1 Запорізької області для відбування покарання, оскільки факт направлення засудженого до вказаного центру не підтверджений, як самим засудженим із наданням належних документів, так і відповідними доказами. Засуджений вказує, що він був направлений до Дружелюбівського виправного центру № 1 Запорізької області, проте не вказує ким, та при яких обставинах він був направлений, не долучає до своєї заяви та матеріалів провадження розпорядження про виконання вироку Апеляційного суду Донецької області від 26.09.2017р., чи зобов`язання прибути до виправного центу на виконання вироку, а матеріали особової справи засудженого такі відомості не містять.
Таким чином у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для обчислення засудженому строку відбування покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10.01.2018р. з 14.03.2018р.

З урахуванням наведеного вище, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2021р., якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зарахування строків тримання під вартою, залишити без задоволення.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2021р., якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зарахування строків тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення.

Судді

08 листопада 2022 року м.Кривий Ріг