Справа № 148/1273/22
Провадження №1-кп/148/53/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження-

з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

за участю потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина кримінальне провадження № 0000199, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сугаки, Могилів - Подільського району Вінницької області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України,-

встановив:

20.07.2022 близько 15.00 години ОСОБА_7 прийшов в домогосподарство АДРЕСА_1 , де проживає його знайома ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Остання запросила ОСОБА_4 в будинок, де вони почали розмовляти на різні теми. Перебуваючи в будинку, ОСОБА_4 помітив на столі сумку поясно-плечову текстильну з написом «Nike» та розуміючи, що в ній можуть знаходитися грошові кошти та інші цінні речі в нього раптово виник умисел на незаконне заволодіння даним майном ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_4 у період дії воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (продовженого згідно Указу Президента №341/2022 від 17.05.2022), з метою таємного заволодіння чужим майном, розуміючи, що господарка ОСОБА_6 , яка в той час перебувала в даній кімнаті, за його діями не спостерігає, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, спрямованих на незаконне заволодіння чужим майном, підійшов до столу, на якому знаходилась сумка поясно-плечова текстильна з написом «Nike», присів на табурет, накривши та обгорнувши дану сумку своєю кофтою, яка була у ОСОБА_4 в руках, так щоб потерпіла не могла спостерігати за його діями. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підняв зі столу свою кофту разом з сумкою поясно-плечовою текстильною з написом «Nikе», яка належить ОСОБА_6 , вартість якої відповідно до висновку експерта №5016/5017/22-21 від 26.07.2022 становить вартістю 117,40 гривень, в якій знаходився гаманець марки «Saralin» моделі «S-8114B Red/Black», вартість якого відповідно до висновку експерта №5016/5017/22-21 від 26.07.2022 становить 270,40 гривень та в якому знаходились грошові кошти в сумі 240 гривень та вийшов з кімнати, залишивши місце злочину та розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 627,80 гривень.

Доказами, які підтверджують встановлені судом обставини та вину обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, є покази обвинуваченого, потерпілої, свідків, досліджені в ході судового розгляду.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у вчиненні крадіжки та заперечив що ним було вчинено грабіж. Суду пояснив, що 20.07.2022 він прийшов до потерпілої додому. Вона запросила його в будинок. Перебуваючи в кімнаті, він сів біля столу та написав на листку паперу номер телефону свого брата ОСОБА_8 , бо потерпіла хотіла з ним про щось домовитись. В цей час на столі він побачив текстильну барсетку та вирішив її викрасти. Що його до цього спонукало, пояснити не може. Він зняв свою кофту та кинув її на барсетку. Потім попрощався з ОСОБА_9 , сказав, щоб вона його не проводжала, взяв кофту з барсеткою під нею і швидко вийшов з кімнати в коридор, довжиною близько 3-4 метри. Коли він виходив з кімнати, потерпіла сиділа на дивані, не підіймалася, щоб його провести, бо має проблеми з ногами. Як він викрав барсетку потерпіла не бачила, він не чув, щоб вона кричала йому чи йшла за ним. Зір та слух в нього хороші. З будинку він вийшов за 2-3 хвилини, двері з кімнати в коридор та з коридору на веранду всі були відкриті, хвіртку він теж не закривав, тож жодних перешкод залишити будинок в найкоротший час в нього не було. У викраденій барсетці був гаманець, в якому було 240 грн., які він витратив на власні потреби. Барсетку та гаманець він викинув в кущі, місце знаходження вказав поліцейським наступного для при затриманні, співпрацював зі слідством. Шкодує про вчинене, щиро кається, особисто попросити вибачення у потерпілої не мав змоги, так як його затримали та взяли під варту. Зазначив, що шкода потерпілій відшкодована, просить призначити покарання з іспитовим строком та вважає, що зможе виконати покладені на нього обовязки.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 20.07.2022 вона запросила ОСОБА_4 до себе додому, щоб він повідомив їй номер телефону брата ОСОБА_10 . З останнім вона хотіла домовитись про виконання ним деяких будівельних робіт. Обвинувачений разом зі своїми братами вже раніше їй допомагали, організовував роботи саме брат обвинуваченого ОСОБА_8 . О 15:00 год. ОСОБА_11 зайшов до неї на подвір`я та на її запрошення - до будинку. В будинку він сів на стілець біля столу, на якому лежав папірець і почав писати номер телефону, вона сиділа в кріслі навпроти столу, приблизно за 3-4 метри до вхідних дверей. Потім він сказав, що йому жарко та зняв свою спортивну кофту, яку накинув на стіл. Дописавши номер телефону, він взяв кофту, яку притулив до себе та, сказавши, що знає де вихід, його проводжати не треба, вийшов з кімнати, вона його не проводжала. Спочатку вона не помітила, що барсетка, яка лежала на столі, зникла. Зрозуміла це десь через 2-3 хвилини, як ОСОБА_11 вийшов з кімнати. Помітивши, що барсетки немає, вона повільно піднялася, обвинувачений ще знаходився в цей час в коридорі та крикнула йому, щоб він повернув те, що взяв. Він нічого не відповів, але вона почула, що він пришвидшив ходу до виходу. В цей час він знаходився на відстані 3-5 метрів від неї. Тоді вона попрямувала до веранди, в цей час ОСОБА_11 був вже біля хвіртки на відстані 8-9 метрів, тож вона ще раз крикнула йому, щоб він повернув те, що в неї взяв, однак він нічого не сказав, а просто пішов. Вважає, що обвинувачений чув її і в будинку, і на вулиці. Зазначила, що у викраденій барсетці був червоний гаманець, в якому були гроші: дві купюри по 100 грн. та 2 купюри по 20 грн. та фото онучки. Вона думала, що обвинувачений повернеться та поверне їй викрадене, а тому не повідомила в поліцію відразу. Почекала день, ніч, але обвинувачений нічого не повернув. Тоді вона подзвонила своєму куму, щоб отримати пораду, а він сказав їй подзвонити до поліції, що вона і зробила. Барсетку їй повернули. ОСОБА_4 вона до цього бачила три рази. Їй відомо, що він та два його брати навчалися в будинку-інтернаті в смт. Брацлаві, часто допомагали місцем жителям з різними роботами. Також зазначила, що більше семи років в неї проблеми з ногами, їй дуже важко пересуватися. Вона практично нікуди не ходить, пересувається при допомозі двох палиць. Того дня, коли сталися події, їй було дуже важко піднятись, тому вона сказала, що не буде проводжати ОСОБА_12 та коли виявила зникнення барсетки дуже повільно та довго піднімалася. Щодо призначення обвинуваченому покарання покладається на розсуд суду, як людину їй його шкода, однак вона не хоче, щоб сталося таке ще з кимось. Тож вважає, що він має понеси покарання.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що він є братом обвинуваченого, який молодший за нього на три роки. Близько чотирьох років він, його дружина та ОСОБА_14 постійно разом проживають в одному будинку, який їм на невизначений термін здали в оренду, та в якому вони роблять ремонт і хочуть викупити. Третій рік вони працюють на місцевій фермі, отримують дохід в 6000 грн., що є їх основним доходом. Також допомагають місцевми жителям по будівництву чи виконують ще якусь роботу, щоб заробити на життя. 20.07.2022 ОСОБА_14 прийшов додому пізно, близько 23.00 год. Наступного дня його дружина йшла додому та бачила, що ОСОБА_14 затримали. Тоді він дізнався, що останній вкрав гроші. Зазначив, що потерпілу знає, як місцеву жительку ОСОБА_15 . Три роки тому він з братами зробили потерпілій паркан, і потім ОСОБА_14 ще ходив допомагати їй по господарству. Може охарактеризувати ОСОБА_14 як спокійного, нормального хлопця.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що він є сусідом потерпілої та знайомим обвинуваченого. 21.07.2022, коли він зранку їхав в м.Тульчин на базар, йому зателефонувала потерпіла. На його запитання, що сталося, вона повідомила, що після того, як хтось пішов, з її будинку зникла сумочка з грошима, хто це був вона не повідомляла. Вона запитала його, що їй далі робити. Він сказав їй зателефонувати до поліції, а потім він приїде, вони розберуться. Коли він приїхав з м.Тульчина, то на вулиці стояв автомобіль дільничного. Тоді ж він дізнався від потерпілої, що до неї приходив ОСОБА_14 , і коли він пішов, то вона виявила що в неї пропала сумочка з грошима. Він особисто знає всіх трьох братів ОСОБА_17 , вони дуже рано залишилися без батьків, потрапили в інтернат. Потерпіла про них непогано відзивалася, казала, що вони працьовиті, позитивні хлопці. В стані алкогольного сп`яніння він їх не бачив. Сам він є депутатом і людей в селищі добре знає. Зазначив, що ОСОБА_6 , довгий час, більше 7 років, хворіє, має проблеми з ногами, не може ходити, інколи навіть встати не може. Сама практично нікуди не ходить, завжди просить його щось привезти з базару чи з магазину.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що був понятим при затриманні ОСОБА_17 21.07.2022 та його обшуку. Під час обшуку було виявлено та вилучено в ОСОБА_4 наплічну сумочку матерчату та гаманець червоного кольору. ОСОБА_4 пояснював, що він в когось взяв ці речі. Затримання та обшук проводився у відділку поліції. Сумка та гаманець лежали на столі, їх поліцейські не відкривали. ОСОБА_4 повідомив, що там була незначна сума грошей, гроші не вилучались.

Крім показів обвинуваченого, потерпілої, свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненому ним злочині повністю доведена дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами, зокрема:

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 21.07.2022 з фото таблицею до нього, згідно якого о 13.35 год. в смт. Брацлав по вул. Привітній затримано ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України (а.п. 34-37);

-протоколом огляду місця події від 21.07.2022 з фототаблицею до нього, згідно якого предметом огляду являється територія домогосподарства АДРЕСА_2 (а.п.128-131);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 22.07.2022, згідно якого потерпілій ОСОБА_6 пред`явлено для впізнання чотири поясно-плечові сумки, серед яких на фото № 2 вона впізнала викрадену в неї (а.п.137-140);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 22.07.2022, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала за червоно-чорним кольором та сріблястим написом викрадений в неї гаманець на фото № 3 (а.п. 141-144);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.08.2022, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 на фото № 2 впізнала ОСОБА_19 , жителя смт. Брацлав, який 20.07.2022, перебуваючи в її будинку, скоїв крадіжку поясної сумки з гаманцем та грошовими коштами (а.п. 145-147);

-висновком експерта № 5016/5017/22-21 від 26.07.2022, згідно якого ринкова вартість сумки поясно-плечової текстильної з написом «Nike», станом на момент скоєння злочину, а саме 20.07.2022, складала 117,40 грн. Ринкова вартість гаманця марки «Saralyn» моделі «S-8114B Red/Black» станом на момент вчинення злочину, а саме 20.07.2022, складала 270,40 грн. (а.п.151-154);

-розпискою потерпілої ОСОБА_6 від 04.08.2022 про повернення їй на відповідальне зберігання сумки поясно-плечової та гаманця, які були в неї викрадені 20.07.2022 (а.п. 169);

-заявою ОСОБА_6 , адресованою начальнику Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який 20.07.2022, перебуваючи в її будинку, відкрито заволодів сумочкою та гаманцем, в якому знаходилось 240 грн;

-заявою потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування їй обвинуваченим шкоди та відсутність до нього претензій (а.п. 199).

Надаючи оцінку дослідженим доказам з точки зору їх належності та допустимості, суд вважає, що вони відповідають даним критеріям, оскільки зібрані у передбачений законом спосіб, відкриті стороні захисту.

Що стосується позиції сторони захисту про визнання недопустимим доказом показань потерпілої, оскільки вони суперечливі, суд вважає необхідним зазначити таке.

За змістом ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Допустимим є доказ, який отриманий у порядку, встановленому цим кодексом (ст. 86 КПК України).

За змістом ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

З огляду на вказане суд доходить висновку про допустимість такого доказу, як показання потерпілої, оскільки суд безпосередньо сприймав їх в судовому засіданні. Також даний доказ є належним, оскільки він підтверджує обставини щодо місця, часу та способу вчиненого обвинуваченим діяння. При цьому оцінку даному доказу суд надає в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.

Вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, суд виходить з такого.

За змістом ч. 4 ст. 186 КК України грабіж - це відкрите викрадення чужого майна, вчинене у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

З об`єктивної сторони грабіж передбачає собою дію, спрямовану на відкрите, незаконне, безоплатне, поза волею власника вилучення чужого майна; наслідок, який полягає у переході чужого майна до володіння чи розпорядження іншої особи; причинний зв`язок між дією та наслідком; спосіб вчинення злочину, що характеризується відкритісю.

Із правового аналізу положень ст. 185 КК України, про застосування якої до дій обвинуваченого ставить питання сторона захисту, вбачається, що об`єктивна сторона крадіжки передбачає таємне викрадення чужого майна. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони крадіжки є: дія, тобто, незаконне, безоплатне, поза волею власника вилучення чужого майна; наслідок, що полягає в заволодінні винним чужим майном; причинний зв`язок між дією та наслідком, а також, спосіб вчинення злочину, який характеризується таємністю.

Відповідно роз`яснень, які викладено в п.3, п.4 постанови ВСУ № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах проти власності» крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізнюючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Викрадення є таємним, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодінням майном, належить кваліфікувати, як грабіж.

Отже, вирішальне значення для визнання викрадення відкритим має суб`єктивне переконання винної особи. Якщо вона вважає, що діє таємно, то хоча в дійсності її дії кимось і спостерігалися, викрадення не можна визнати відкритим.

Однак в ході судового розгляду стороною обвинувачення безсумнівно перед судом не доведено наявності в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, зокрема його об`єктивної сторони щодо відкритого заволодіння майном.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч.4 ст. 186 КК України, сторона обвинувачення послалася на те, що коли обвинувачений ОСОБА_4 покидав кімнату, в якій таємно заволодів належною потерпілій сумкою з гаманцем та вмістом грошових коштів, злочинні дії останнього, розпочаті як крадіжка, були виявлені потерпілою ОСОБА_6 , яка з метою припинення незаконних дій та повернення свого майна почала неодноразово кричати ОСОБА_4 вслід з вимогою повернути викрадене, однак останній, незважаючи на це, продовжив свої злочинні дії, спрямовані вже на відкрите заволодіння майном, на вимогу потерпілої не реагував та швидкою ходою вийшов з будинку і покинув місце злочину, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд.

При цьому, викладені в обвинувальному акті обставини, в повній мірі не відповідають тим, які встановлені в ході судового розгляду, зокрема із показань потерпілої та обвинуваченого. Так, потерпіла в судовому засіданні ствердила, що не бачила, як обвинувачений заволодів її сумкою, виявила її пропажу лише через дві-три хвилини після того, як обвинувачений покинув кімнату, та знаходився на виході з коридору на веранду і лише тоді вона почала кричати йому, щоб він повернув викрадене. При цьому сам факт того, чи могла потерпіла бачити обвинуваченого в коридорі, коли він намагався залишити будинок, викликає в суду сумніви, оскільки, як слідує із пояснень самої потерпілої, вона тривалий час має хворобу ніг, пересувається дуже рідко за допомогою двох палиць і того дня їй було дуже важко піднятися, через це вона і не проводжала ОСОБА_20 . При цьому відстань від місця її знаходження до коридору складала близько 3 метрів, сам коридор по довжині 3-4 метри. Тому для суду відкритим залишається питання про те, чи могла потерпіла за 2-3 хвилини подолати таку відстань та бачити обвинуваченого в коридорі. Крім цього, сумніви щодо того, чи могло перерости таємне заволодіння майном у відкрите, викликає і те, що про кримінальне правопорушення потерпіла повідомила поліцію лише наступного дня, тобто сумнівним є питання про те, коли вона виявила зникнення майна.

Обвинувачений же ствердив, що він таємно заволодів сумкою з гаманцем, був впевнеий в тому, що потерпіла цього не бачила, він не чув, щоб вона його окликала чи йшла за ним. Крім того, він відразу покинув будинок, двері в кімнаті, де він заволодів сумкою, та на веранду буди відкриті, 3 хвилини йому було достатньо, щоб покинути будинок, тож потерпіла фізично не могла бачити його в коридорі.

Оскільки інших очевидців події не було, для усунення вказаних розбіжностей між показами потерпілої та обвинуваченого, а також з метою встановлення істини, суд 28.12.2022 призначив в кримінальному провадженні слідчий експеримент (а.п. 202, 205), який на досудовому слідстві проведений не був. Однак зазначені судом сумніви усунуті не були, так як потерпіла відмовилась проти проведення слідчого експерименту за її участі і обвинуваченого та послалась на поганий стан здоровя (а.п.216-217).

Інших доказів, які б безсумнівно, доводили вину обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні, стороною обвинувачення суду не представлено.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Виходячи з положень презумпції невинуватості, закріпленій в ст. 62 Конституції України, тягар доказування вини покладено на сторону обвинувачення. Саме ж обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

З огляду на викладене суд доходить висновку про недоведеність стороною обвинувачення поза розумним сумнівом вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Разом з тим, на переконання суду, у діях обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі аналізу та співставлення доказів, досліджених в ході судового розгляду, достатньо об`єктивно вбачаються ознаки таємного викрадення чужого майна (крадіжки).

У відповідності до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на викладене суд доходить висновку про необхідність зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_4 з ч. 4 ст.186 КК України на ч. 4 ст. 185 КК України, що, враховуючи санкції статей, покращує його становище.

Суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин, посередньо характеризується за місцем проживання, живе за рахунок тимчасових заробітків, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, відшкодував в повному обсязі спричинену потерпілій шкоду,

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Відповідно до норм ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Беручи до уваги обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого працездатного віку, рано втратив батьків, буввихованцем школи-інтернату, по місцю проживання характеризуються задовільно, на спеціалізованих обліках не перебуває, часткове відбуття обвинуваченим покарання в умовах попереднього ув`язнення, з урахуванням позиції потерпілої, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого-щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, обставини, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину щодо особи похилого віку, суд вважає зазначені обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дають підстави для застосування при призначенні покарання норми ст.69 КК України, а саме призначення основного покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 185 КК України.

На переконання суду, саме таке покарання перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його наслідками, даним про особу обвинуваченого, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, як про те просила сторона захисту, з огляду на таке. Хоча ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України є несудимою особою, разом з тим вчинив тяжкий злочин, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення кримінального правопорушення проти власності (а.п. 45-47; 48-50), за що йому призначалися покарання з випробуванням, однак це не стало стримуючим фактором для нього. Тому в даному випадку, на переконання суду, йому слід призначити реальне покарання.

За змістом ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження, якими є і запобіжні заходи.

В даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 24.02.2023 до набрання вироком законної сили. З огляду на те, що ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, суд вважає, що будучи звільненими з-під варти, він може ухилитися від виконання покарання, а тому не вбачає підстав для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу та вважає, що тримання під вартою слід продовжити на шістдесят днів, але не більше, ніж до набрання вироком законної сили, якщо це відбудеться раніше.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У відповідності з ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути в дохід держави витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня набрання даним вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з 21.07.2022 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього увязнення.

До набрання вироком законної сили продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід, але не більше ніж на 60 днів до 22.04.2023 року включно.

Речові докази: - сліди рук, які виявлені та вилучені на поверхні табуретки в кімнаті будинку, та які знаходяться на зберіганні в кімнтаі зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області - знищити; - текстильну барсетку з написом «NIKE» та шкіряний гаманець червоно-чорного кольору з написом «Saralyn»,- які повернуті потерпілій ОСОБА_6 , - залишити останній за належністю, скасувавши з них арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.07.2022.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані з залученням експерта, в сумі 1132 грн. 66 коп. (одна тисяча сто тридцять дві гривні шістдесят шість копійок).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1