Справа № 372/2930/22
Провадження 1-кп-303/22
ухвала

08 грудня 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 04.02.2022 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.3 ст.307, ч.2 ст.311 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Обухівського районного суду Київської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подала суду клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України не відпали, а строк дії запобіжного заходу спливає.
Захисник ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою та змінити запобіжний захід з тримання під ватою на домашній арешт або заставу, вважає, що обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого є таким, що суперечить нормам національного кримінального процесуального закону України та міжнародного права, які ратифіковані та діють на території України. ОСОБА_5 має тісні соціальні зв`язки, проживає разом з цивільною дружиною та сином, крім того утримує непрацездатних батьків пенсійного віку, а також діда інваліда ІІІ групи, який потребує постійного догляду. Факт належної поведінки обвинуваченого підтверджується позитивною службовою характеристикою, що міститься в матеріалах кримінального провадження.
Обвинувачений підтримав позицію захисника.
Прокурор щодо зміни запобіжного заходу заперечила.
Вивчивши клопотання прокурора, вислухавши сторони кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Перевіривши доводи клопотання та учасників розгляду, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватись від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.
При продовженні строку тримання обвинуваченого під вартою, окрім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд повинен також врахувати обставини, передбачені ст. 178 цього Кодексу, зокрема дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, суд не може погодитися з тим, що наведені захисником обставини, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, можуть запобігти тим ризикам, які встановлені судом та що сукупність всіх встановлених ним обставин дозволяє зробити висновок про те, що більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).
Враховуючи наведені вище обставини суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Керуючись ст.ст.177, 178, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу відмовити.
Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб до 05 лютого 2023 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.
Повний текст ухвали виготовлено та підписано 12.12.2022 року.

Суддя ОСОБА_1