Справа № 727/8625/22
Провадження № 1-кп/727/435/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
За участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
потерпілого: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000685 від 30.07.2022 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Липівка, Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з вищою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина (зі слів), раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, 29.07.2022 року біля 20 год. 00 хв., перебуваючи в під`їзді №1, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті тривалих неприязних відносин, під час раптово виниклої суперечки із ОСОБА_4 , в ході якої переслідуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс удар ногами в грудну клітку потерпілому , внаслідок якого він впав на землю, після чого ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_4 , сів на нього та почав наносити удари руками по обличчю потерпілому та заламувати IV палець лівої кисті, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді синців: тім`яно-скроневої ділянки справа; в завушній ділянці справа; в ділянці правої вушної раковини по задній поверхні; в ділянці нижньої губи зліва; по попередньо-зовнішній поверхні шиї зліва у верхній та середній третинах; в ділянці чола справа; в скроневій ділянці справа; по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині; по внутрішній поверхні правого плеча в середній третині в кількості 2-х; по внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу; по зовнішній поверхні лівого плеча у верхній та середній третині в кількості 2-х; по внутрішній поверхні лівого ліктьового суглоба; по передній поверхні грудної клітки зліва; по середньо ключичній лінії в проекції 3-4 ребер; по передньо-боковій поверхні грудної клітки справи по передній пахвинній лінії в проекції 5-6 ребер.

Саден: по передній поверхні правого колінного суглобу; по передній поверхні лівого колінного суглобу; в проекції середньої третини лівої ключиці; по задніх поверхнях обох ліктьових суглобів; в потиличній ділянці посередині; косого багато уламкового перелому діалізу проксимальної фаланги IV пальця лівої кисті зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив суду, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах завдав потерпілому тілесних ушкоджень. Він наносив удари потерпілому руками та ногами по голові та грудній клітині. Також під час конфлікту він зламав потерпілому палець.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що обвинувачений співмешканець його колишньої дружини. Між ними періодично виникали конфліктні ситуації у зв`язку з тим, що не має змоги спілкуватись із сином. Того дня у його сина був день народження, він мав зайти до нього за подарунком. Конфлікт між ним та ОСОБА_6 виник на сходинковій клітині у під`їзді будинку, в якому вони проживають. Обвинувачений наніс йому удар в грудну клітину та душив його. Наносив удари по голові, схопив за руку і відігнув палець. ОСОБА_6 перед ним не вибачався та цинічно ставиться до нього. Міру покарання відніс на розсуд суду.

Покази обвинуваченого та потерпілого відповідають фактичним обставинам справи, що встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведеною.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.122 ч.1 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він завдав умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання, має на утриманні одну малолітню дитину, по місцю проживання характеризується позитивно.

Суд також враховує, що ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання та обставину, що обтяжують покарання, особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції статті обвинувачення.
При цьому суд враховує положення п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Тому, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст. 75, 76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_6 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України і за його вчинення призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1