Справа № 932/5028/22
Провадження № 1-кп/188/190/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка обвинувальний акт внесений до ЄРДР за № 0000710 від 05.06.2022, який надійшов з Дніпровського апеляційного суду 19.10.2022 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіно Черкаської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призивом під час мобілізації, перебуваючого на посаді водія зенітно-ракетного взводу 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «рядовий», який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ( в режимі відео конференції).

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2022 року Указом Президента України № 133/2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, 17 травня 2022 року Указом Президента України №341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 90 діб.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 2 від 12 березня 2022 року рядового ОСОБА_3 призначено на посаду водія зенітно-ракетного взводу 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

В свою чергу наказом командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 87 від 29 квітня 2022 року, рядового ОСОБА_3 31 березня 2022 року залучено до складу сил та засобів ОТУ «Північ», які залучаються та беруть участь в угрупуванні об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки, оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій і Луганській областях, з метою виконання службових (бойових) завдань.

Відповідно до вимог ст.ст. З, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню. Кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей.

Проходячи військову службу у вищевказаній посаді, рядовий ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, А Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, рядовий ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді водія зенітно-ракетного взводу 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «рядовий», діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг це передбачити, вчинив злочин за наступних обставин.

04 червня 2022 року приблизно о 18:00 годині, рядовий ОСОБА_3 , перебував у зв`язку зі службовою необхідністю біля будинку АДРЕСА_2 , де повз нього, проходив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав виражатися нецензурною лайкою в бік рядового ОСОБА_3 та рухатися в його бік, висловлюючи погрози. Після попередження ОСОБА_7 про необхідність припинити нецензурні висловлювання та зупинитись, рядовий ОСОБА_3 здійснив попередження про намір застосувати відносно ОСОБА_7 закріплену за ним вогнепальну зброю ПКМБ калібру 7,62 мм з номерним позначенням « НОМЕР_2 ».

У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не відреагував на попередження та продовжив чинити неправомірні дії, рядовий ОСОБА_3 , не маючи мети умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 та не посягаючи на життя останнього, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг це передбачити, здійснив чергу пострілів із закріпленої за ним вогнепальної зброї ПКМБ калібру 7,62 мм з номерним позначенням « НОМЕР_2 » в землю у напрямку ОСОБА_7 , однак через механічні властивості зброї, трьома кулями влучив у стегно лівої ноги останнього, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних наскрізних кульових поранень лівого стегна з ушкодженням м`яких тканин, глибоких та поверхневих судин з послідуючою зовнішньою кровотечею, які розділенню не підлягають та у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню та є небезпечними для життя в момент їх спричинення, та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 .

Таким чином, за вказаних обставин обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 119 КК України - вбивство, вчинене через необережність.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Прохає суд винести покарання яке не зашкодить йому приймати участь у військових діях по захисту держави. Пояснив, що він не мав мети позбавити життя потерпілого, який перебував у нетверезому стані, висловлювався у його адресу та адресу ВСУ нецензурною лайкою та намагався наблизитися до нього. Вистріли він скоїв без прицілу, намагався попасти у землю біля ніг потерпілого, але сталося так, що декілька куль влучили у потерпілого, якому він, разом з іншими військовослужбовцями, надали медичну допомогу.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, перевіривши добровільність їх позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення права оскаржити в апеляційному порядку визнані ними обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при ухваленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_3 , у судовому засіданні не добуто.

З огляду на вищевикладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, характеризуючі дані на особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 поза розумним сумнівом знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На підставі вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується як нетяжкий злочин, та особливості і обставини його вчинення; особу винного, який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовець перебуває на посаді водія зенітно-ракетного взводу 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні рядовий, безпосередньо приймає участь на даний час у військових діях по захисту держави, за місцем проживання та за місцем проходження служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, повністю усвідомив тяжкість злочину, осудив свої дії, визнав вину та щиро розкаявся, надавав медичну допомогу потерпілому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення , скоїв вбивство через необережність.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, надання медичної допомоги потерпілому, активне сприйняття розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідності до ст. 67 КК України, відсутні.

Отже, суд прийшов до переконання, що покарання обвинуваченому слід призначити, із застосуванням ст.69 КК України, нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією інкримінованої статті, у вигляді двох років обмеження волі і в порядку ст.. 58 КК України вважає за можливе призначити обвинуваченому службового обмеження на той самий строк з відрахуванням із суми грошового забезпечення 10 % в дохід держави.

На підставі викладеного, суд враховує також те, що на даний час обвинувачений є військовослужбовцем за мобілізацією приймає участь у військових діях по захисту держави і призначення покарання без застосування ст.. 69 КК України зашкодить йому здійснювати належним чином військовий захист держави.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 року).

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази :

металевий предмет схожий на автоматичну вогнепальну зброю ПКМ Б калібру 7,62 мм з номерним позначенням « НОМЕР_2 »;

металевий предмет схожий на стрічку для патронів з патронами в кількості 21 штука, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області , розташованого за адресою : м. Синельникове, Дніпропетровської області, вул.. Центральна,187 повернути до військової частини НОМЕР_1 .

Зняти арешт з металевого предмету схожого на автоматичну вогнепальну зброю ПКМ Б калібру 7,62 мм з номерним позначенням « НОМЕР_2 », металевого предмету схожого на стрічку для патронів з патронами в кількості 21 штука з маркуванням «1776» та один ідентичний предмет, який знаходиться у патроннику, який був накладений постановою керівника Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_10 від 06.06.2022 року.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню пов`язані з проведенням судової експертизи зброї ( висновок експерта № СЕ 19/104-22/18142-БЛ від 14.07.2022 ) в сумі 3775,60 гривень, відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання, з застосуванням ст.. 69 та ст.. 58 КК України, у вигляді двох років службового обмеження з відрахуванням 10 % із суми грошового забезпечення засудженого на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати на залучення експерта на проведення судової експертизи зброї ( висновок експерта № СЕ 19/104-22/18142-БЛ від 14.07.2022 ) в сумі 3775,60 гривень.

Речові докази :

металевий предмет схожий на автоматичну вогнепальну зброю ПКМ Б калібру 7,62 мм з номерним позначенням « НОМЕР_2 »;

металевий предмет схожий на стрічку для патронів з патронами в кількості 21 штука, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Лугвнській області , розташованого за адресою : м. Синельникове, Дніпропетровської області, вул.. Центральна,187 повернути до військової частини НОМЕР_1 .

Зняти арешт з металевого предмету схожого на автоматичну вогнепальну зброю ПКМ Б калібру 7,62 мм з номерним позначенням « НОМЕР_2 », металевого предмету схожого на стрічку для патронів з патронами в кількості 21 штука з маркуванням «1776» та один ідентичний предмет, який знаходиться у патроннику, який був накладений постановою керівника Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_10 від 06.06.2022 року.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1