Провадження № 1-кс/537/847/2022
Справа № 537/3298/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022 слідчий суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , дізнавача ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області скаргу адвоката ОСОБА_3 на поставнову дізнавача про закриття кримінального провадження,

установив:

До слідчого судді звернувся адвокат ОСОБА_3 зі скаргою відповідно до якої, просить постанову старшого дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 13.07.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000386 скасувати.
В обґрунтування скарги зазначено, що постановою від 13.07.2022 старшого дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000386, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Обгрунтовуючи цю постанову старший дізнавач СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 посилався на те, що не встановлено об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а тому, з його погляду, таке кримінальне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю складу кримінального правопорушення. Однак старший дізнавач СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 не дослідив, не зясував всі обставини кримінального провадження та не надав їм належної правової оцінки, чим не виконав вимоги ст. 2, 9 КПК України, як наслідок його рішення від 13.07.2022 про закриття кримінального провадження у формі постанови підлягає скасування.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі, просив постанову про закриття кримінального провадження дізнавача ОСОБА_5 скасувати.
Старший дізнавач СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 в судовому засідання заперечував проти задоволення скарги адвоката ОСОБА_6 .
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що проти задоволення скарги.
Дослідивши скаргу та матеріали подані в її обґрунтування, вислухавши позицію сторін слідчий суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно вимог ст.284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні сектору дізнання відділення поліції Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувало кримінальне провадження № 0000386 від 08.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Постановою дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 13.07.2022 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000386 від 08.06.2021 закрито у зв`язку із відсутністю об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи постанову дізнавач СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 посилався на те, що СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР № 0000386 від 08.06.2021, про те, що 07.06.2021 до чергової частини відділення поліції № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області надійшла письмова заява від громадянина ОСОБА_7 , про те, що його дружина ОСОБА_8 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 04.06.2021 по 09 год. 00 хв. 07.06.2022 нанесла тілесні ушкодження малолітній ОСОБА_9 . Згідно висновку експерта № 437 при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: сім саден на голові, шиї та кінцівках; чотири синця на тулубі та правій гомілці, враховуючи їх характер утворилися на менше ніж від одинадцяти травматичних дій предмета(ів) з властивістю тупого твердого, індивідуальні властивості, якого(их) в місцях ушкоджень не відобразились, синці за механізмом удару чи удару-тиснення, садна за механізмом удар-тертя чи тертя-ковзання та за давністю утворення не суперечать часу, який вказано в постанові. Вищевказані тілесні ушкодження, як в сукупності і так і окрему, за ступенем тяжкості викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Можливість заподіяння комплексу всіх тілесних ушкоджень, встановлених у постраждалої, при її падінні на площині на тверду поверхню («з висоти власного зросту»), як з надання тілу прискорення так і без такого, враховуючи характер і локалізацію ушкоджень, можна виключити. В своїх показах ОСОБА_10 підтвердила покази ОСОБА_7 . Виразила свою думку про те, що тілесні ушкодження спричинила ОСОБА_8 . Особисто вона не бачила як біли ОСОБА_11 . Проведено слідчі експерименти за участі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в котрих останні розповіли про обставини виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 . Згідно висновку експерта № 587 тілесні ушкодження, встановлені висновком судово-медичної експертизи № 437 від 09.06.2020, а саме садна на шиї та на правій руці, не суперечать в частині характеру, механізму і локації, на які вказує ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в слідчому експерименті. Механізм утворення інших тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в слідчому експерименті не розкривають. Об`єктивно розглянувши матеріали кримінального провадження та відомості описані в заяві не встановлено об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 93 КПК України). Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).
Згідно ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Проаналізувавши оскаржувану постанову, слідчий суддя вважає, що дана постанова не містить обґрунтованих висновків про встановлення відсутності об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Так постанова дізнавача СД ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 13.07.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000386 від 08.06.2021 не відповідає нормам КПК України, а саме в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення також оскаржувана постанова не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року /ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).
Як слідує з положень ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Враховуючи викладене, а також те, що слідчому судді не доведено, що дізнавачем проведені в даному кримінальному провадженні увесь комплекс слідчих (розшукових) дій, спрямованих на розслідування кримінального провадження, тому постанова дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 13.07.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000386 від 08.06.2021 року не відповідає нормам КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що подана скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на поставнову дізнавача про закриття кримінального провадження - задовольнити.
Скасувати постанову дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 13.07.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000386 від 08.06.2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1