1-кс/755/1834/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від 19.09.2022 року про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 0001361 від 27.09.2020 року,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від 19.09.2022 року про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 0001361 від 27.09.2020 року.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про причини неявки слідчого суддю не повідомив, про розгляд скарги повідомлявся належним чином.

Зокрема, прокурор ОСОБА_5 направила до суду клопотання про розгляд скарги без участі прокурора, в якому зазначила, що матеріали кримінального провадження № 0001361 від 27.09.2020 року на вимогу було скеровано 13.09.2022 року до Київської міської прокуратури. У подальшому, до Дніпровської окружної прокуратури міста Києва 30.09.2022 року надійшов лист з Київської міської прокуратури з повідомленням про те, що досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження доручено ВД Деснянського УП ГУ НП у м. Києві та матеріали кримінального провадження скеровано до визначеного органу досудового розслідування. Зокрема, на підтвердження вищезазначеного, долучила до клопотання письмові докази.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Однією із засад кримінального судочинства, що визначена в п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків.

Так, у судові засідання, які неодноразово призначалися, ОСОБА_3 будучи повідомленим про день, час та місце розгляду скарги, не з`явився, про причини неявки не повідомив, а тому суд, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважає за можливе провести розгляд скарги у його відсутність виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора главою 26 КПК України не визначено.

З урахуванням цього, слід застосувати аналогію закону на підставі ст. 7 КПК України і враховувати положення ч. 1 ст. 21 цього Кодексу про те, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Так, у більшості випадків КПК України гарантує, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України). Таким чином, зазначене правило має застосовуватись й до розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, тобто слідчим суддею місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням вимог територіальної та інстанційної підсудності.

Зокрема, згідно позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 22.05.2020 року у справі №643/7609/20, зазначено наступне: «Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом. А відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Так, на даний час, до Дніпровського районного суду м. Києва з Дніпровської окружної прокуратури міста Києва надійшло клопотання про те, що матеріали кримінального провадження № 0001361 від 27.09.2020 року на вимогу було скеровано 13.09.2022 року до Київської міської прокуратури. У подальшому, до Дніпровської окружної прокуратури міста Києва 30.09.2022 року надійшов лист з Київської міської прокуратури з повідомленням про те, що досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження доручено ВД Деснянського УП ГУ НП у м. Києві та матеріали кримінального провадження скеровано до визначеного органу досудового розслідування.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарга починається з дня отримання особою її копії. Скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суду.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу ОСОБА_3 на постанову керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від 19.09.2022 року про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 0001361 від 27.09.2020 року, необхідно повернути як таку, що не підлягає розгляду в цьому суді.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 303-304, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 від 19.09.2022 року про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 0001361 від 27.09.2020 року, повернути особі, яка її подала.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Одночасно роз`яснюю, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Слідчий суддя