Справа № 284/833/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Народичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000204 від 16.08.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, не судимого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого 21.07.2022 року Овруцьким районним судом Житомирської області за ч.1 ст.263,75,76 КК України до 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробування на 1 рік,

за ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

08 серпня 2021 року, біля 02 години, на дорозі між населеними пунктами Латаші - Норинці, Народицької територіальної громади, Коростенського району, ОСОБА_4 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, під час суперечки з ОСОБА_5 , з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, вдарив останнього кулаком правої руки в обличчя, від чого ОСОБА_5 впав на землю. Після цього ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел вдарив лежачого ОСОБА_5 в область шиї. В результаті своїх протиправних дій, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: забою м`яких тканин лівої половини обличчя, підшкірної гематоми лівих виличної, носової, периорбітальної ділянки, крововиливу на нижній повіці правого ока, перелому медіальної стінки лівої гайморової пазухи, геморагічного вмісту в лівій гайморовій пазусі, які (тілесні ушкодження) відносяться до категорії середніх, а також синця на лівій передньо-бічній поверхні шиї у верхній та середній її третинах, які (тілесні ушкодження) відносяться до категорії легких.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю і показав, що 08 серпня 2021 року, біля 02 години, на дорозі, яка знаходиться між селами Латаші та Богданівкою, Коростенського району, в нього виник конфлікт з ОСОБА_7 , під час якого він вдарив останнього в обличчя кулаком правої руки, в який попердньо зажав зв`язку ключів, від чого той впав на землю, після чого він не пам`ятає, чи бив лежачого ОСОБА_5 чи ні. В результаті чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження. Свідком даного конфлікту була його співмешканка ОСОБА_8 . Шкоди потерпілому не відшкодовував, хоча намагався домовитись з потерпілим про це. У судовому засіданні висловив щире каяття у скоєному та пообіцяв в майбутньому не вчиняти кримінальних правопорушень.

Крім повного визнаннясвоєї вини, винуватість обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілого та свідка.

Так, потерпілий ОСОБА_5 показав, що 08 серпня 2021 року, вночі, на дорозі неподалік села Латаші Коростенського району, в нього виник конфлікт з ОСОБА_9 , під час якого останній вдарив його кулаком правої руки в обличчя, від чого він впав на землю, після чого ОСОБА_4 вдарив його ще декілька разів в область шиї, в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження. Після отримання тілесних ушкоджень був вимушений тривалий час проходити стаціонарне лікування, внаслідок чого втратив загальну працездатність, а також дохід у виді заробітної плати, оскільки був непрацездатний і не відвідував місце роботи. Моральна шкода виразилась у фізичних та моральних його страждань, його переживань з приводу отриманого фізичного ушкодження, необхідності відвідувати лікувальні заклади, безсонні, неможливості нормально харчуватись та інш. Заподіяну шкоду йому на даний час не відшкодовано. Вибачень з боку обвинуваченого не було. Заявлений цивільний позов підтримує повністю і просить його задоволити. Стосовно призначення покарання обвинуваченому, просить суворо його покарати.

Свідок ОСОБА_8 показала, що вона разом з співмешканцем ОСОБА_9 в один із літніх днів 2021 року в темну пору доби повертались додому в село Богданівку Коростенського району. Дяченко йшов попереду на деякій відстані, а вона за ним. В цей час, коли вони знаходились на дорозі, за селом Латаші Коростенського району, біля неї зупинився автомобіль, водій якого наполегливо пропонував підвезти її додому, на що вона відмовилась. Як потім дізналась водія було звати ОСОБА_10 . В цей час до них підійшов її чоловік, та почав розмову з ОСОБА_7 . Вона вмовляла його йти додому, але той відмовлявся її слухати, і тоді вона пішла. Йдучи по дорозі, вона вирішила повернутись до чоловіка та забрати його. Коли опинилась біля автомобіля, побачила, що водій сідав за кермо, після чого поїхав. ОСОБА_4 розповів, що в ході сварки, заподіяв йому тілесні ушкодження. Вона не бачила яким чином ОСОБА_5 були заподіяні ушкодження її чоловіком.

Винуватість обвинуваченого також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 04.09.2021 року (а.с.127-129), відповідно до якого місцем події є кабінет №35 відділу поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, розташований за адресою:вул.Б.Хмельницького,42,м.Овруч Коростенського району; висновком судово-медичної експертизи №153 від 28.08.2021 року (а.с.124-126), з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: забою м`яких тканин лівої половини обличчя, підшкірної гематоми лівих виличної, носової, периорбітальної ділянки, крововиливу на нижній повіці правого ока, перелому медіальної стінки лівої гайморової пазухи, геморагічного вмісту в лівій гайморовій пазусі, які (тілесні ушкодження) відносяться до категорії середніх, а також синця на лівій передньо-бічній поверхні шиї у верхній та середній її третинах, які (тілесні ушкодження) відносяться до категорії легких; протоколом слідчого експерименту від 24.08.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 (а.с.33-37), відповідно до якого останній продемонстрував яким чином він заподіяв тілесні ушкодження потерпілому; висновком судово-медичної експертизи №183 від 18.10.2021 року (а.с.135-137), з якого вбачається, що виявлені на тілі ОСОБА_5 тілесні ушкодження утворились не менш ніж від 2-х травмуючих впливів від прямої дії (удар) тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, тілесні ушкодження у п.1 - черепна-лицева травма: забій м`яких тканин лівої половини обличчя, підшкірна гематома лівих виличної, носової, периорбітальної лобної та скроневої ділянок, садно на рівні лівої виличної дуги; синець-гематома лівої навколоорбітальної ділянки, крововилив на нижній повіці правого ока, перелом медіальної стінки лівої гайморової пазухи, геморагічний вміст в лівій гайморовій пазусі могли утворитись при обставинах, відтворених підозрюваним при проведенні слідчого експерименту.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, з огляду на вищезазначене, суд, керуючись ч.1 ст.94 КПК України, дослідивши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю є доведеною поза розумним сумнівом.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною і кваліфікує його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого в судовому засіданні є щи-ре каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки останній в судовому засіданні неодноразово висловлював щире каяття щодо вчиненого правопорушення, засудив свій протиправний вчинок та обіцяв суду в майбутньому не вчиняти будь-яких протиправних діянь.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого в судовому засіданні не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи що злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, завдану шкоду потерпілому, враховуючи при цьому всі обставини справи, думку потерпілого щодо покарання обвинуваченого, суд вважає, що останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, що передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України.

В той же час, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованос-ті та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, в контексті врахування правової природи та юридичних характеристик актів Конституційного Суду України, застосовуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при застосуванні відповідної норми права, яка стосується питання визначення виду та міри покарання, враховуючи обставини вчиненого обвинуваченим правопорушення, зокрема заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, з яким виникла сварка, поведінку останнього під час вчинення злочину, а також з огляду на пом`якшуючу обставину? що в певній мірі знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих обставин, а також приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який вину у вчиненні злочину визнав повністю, до вчинення даного кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину, характеризується за місцем проживання позитивно, проживає на території радіоактивного забруднення, щиро розкаюється у вчиненому, що свідчить, що обвинувачений розуміє, що вчинив правопорушення та його негативні наслідки, приймаючи до уваги також, що покарання, як захід примусу має на меті не тільки кару а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а відтак, як притаманний правовій державі принцип є передусім виправним та превентивним засобом, суд призначаючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, з абсолютним переконанням вважає можливим його виправлення без ізоляції від суспільства, з встановленням іспитового строку в межах, передбачених ст.75 КК України, що цілком відповідатиме принципу справедливості і буде домірним вчиненому ним злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений вчинив умисне кримінальне правопорушення, суд рахує за необхідне, в силу ст.76 КК України, покласти на нього обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено за сукупніс-тю злочинів за правилами ч.4 ст.70 КК України, оскільки після постановлення вироку Овруцьким районним судом Житомирської області 21 липня 2022 року, було встановлено, що обвинувачений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого, про відшкодування завданої злочином моральної шкоди в сумі 60000 гривень. та фізичної шкоди, відповідно до ст.1195 ЦК України, в сумі 40000 грн.

Щодо пред`явленої цивільним позивачем вимоги в частині стягнення моральної шкоди, та фізичної шкоди, відповідно до ст.1195 ЦК України, обвинувачений позовні вимоги визнав частково, на суму 10000 грн., посилаючись на те, що визначені розміри шкоди є не обґрунтовані.

Обмірковуючи правомірність вимог цивільного позивача в частині стягнення на йо-го користь з обвинуваченого моральної шкоди в зазначеному ним розмірі, суд зважає на наступне.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 3 частини 1 статті 91 КПК України визначено, що вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

Аналогічні роз`яснення містяться у постанові Пленуму ВСУ „Про відшкодування моральної шкоди № 4 від 31.03.95. Так, розмір відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнає потерпілий, характеру немайнових втрат та інших обставин.

Суд вважає, що заподіяння обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень приз-вело до фізичних та моральних страждань останнього, який є молодою людиною, його переживань з приводу отриманого фізичного ушкодження, необхідності перебувати в лікувальних закладах, тривалого розладу здоров`я, що суттєво порушило його нормальні життєві зв`язки, тобто потерпілому заподіяно моральну шкоду.

Між вказаними протиправними діяннями відповідача (вчиненням злочину) та заподіяною моральною шкодою потерпілому мається причинний зв`язок і вбачається вина відповідача, а тому, вимоги про стягнення моральної шкоди є законними.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги тяжкість отриманих тілесних ушкоджень, тривалість фізичних та душевних страждань, що потерпілим є молодий чоловік, проміжок часу вимушених змін у його життєвих стосунках, налагодження нормального ритму життєдіяльності, необхідність перебувати в лікувальних закладах та прибуття до них, враховуючи приписи ст.ст.23, 1187 ЦК України та роз`яснення, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відсутність доказів про заподіяння моральної шкоди на суму 60000 грн., з огляду на майновий стан обвинуваченого, а також враховуючи обставини справи та виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 20000 грн.

Щодо пред`явленої цивільним позивачем вимоги про стягнення з обвинуваченого фізичної шкоди, відповідно до ст.1195 ЦК України, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Суд вважає, що протиправними діяннями відповідача (вчиненням кримінального правопорушення), відповідно висновку судово-медичної експертизи №153 від 28.08.2021 року позивачу заподіяно тривалий розлад здоров`я, внаслідок якого останній втратив загальну працездатність, а також дохід у виді заробітної плати, оскільки був непрацездатний і не відвідував місце роботи, а тому виходячи з положень ст.ст.1195,1196 ЦК України, враховуючи середньомісячний заробіток потерпілого, та з огляду на відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували здійснені позивачем додаткові витрати на посилене харчування, санаторно-курортне лікування, придбання ліків, протезування, сторонній догляд, які були призначені відповідним медичним фахівцем, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення фізичної шкоди підлягають частковому задоволенню і з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 слід стягнути шкоду, завдану іншим ушкодженням здоров`я відповідно до ст.1195 ЦК України, у розмірі 30000 гривень.

Керуючись ст.ст. 368,370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В силу ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 -чу визначити шляхом часткового складання покарань за даним вироком суду та за вироком Овруцького районного суду від 21.07.2022 року, вважати його засудженим до остаточного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити йому іспитовий строк в 2 роки 6 місяців, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 20000 грн. та шкоду, завдану іншим ушкодженням здоров`я, в сумі 30000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Запобіжний захід обвинуваченому не обрано.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скар-ги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд може бути подана апеляція протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: