Справа № 171/722/22
В И Р О К
Іменем України
18 листопада 2022 року м. Апостолове

Апостолівський районний суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР 02.06.2022 року за № 0000246, відносно,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Маяк Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньою освіту, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця призваного за мобілізацією, старшого стрільця 2 відділення 3 взводу охорони 2 роти 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді старшого стрільця 2 відділення 3 взводу охорони 2 роти 1 батальйону охорони, у військовому званні «старший солдат», діючи в умовах воєнного стану, із зброєю, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 та військової присяги у визначений час 30.05.2022 о 07 год. 30 хв. умисно без поважних причин та без дозволу командування самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , розташованому у АДРЕСА_3 , командуванню про своє залишення підрозділу не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а направився до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 01.06.2022 під час проведення розшукових заходів був затриманий особовим складом військової частини НОМЕР_2 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що у лютому цього року був призваний на військову службу за мобілізацією, під час проходження військової служби у травні отримав дозвіл за тимчасове залишення військової частини, але у визначений термін до військової частини не повернувся, дозволу не повертатись у військову частину не мав, дійсно весь час при ньому була зброя, згодом був затриманий військовою службою правопорядку. У вчиненому розкаюється. Бажає повернутись до своєї військової частини, продовжити військову службу.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч. 3ст. 349 КПК України.

З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними, допустимими, достовірними, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин поза будь-яким розумним сумнівом знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 408 КК України, як дезертирство із зброєю, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання суд, у відповідності до вимогст.65 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, а також характеристику особи обвинуваченого, який вину визнав, за місцем проживання скарг та зауважень до міської ради не надходило, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, не одружений, раніше не судимий, є військовослужбовцем, який приймає безпосередню участь у забезпеченні, проведенні і захисті незалежності України, за час тримання під вартою в умовах гауптвахти зарекомендував себе з позитивної сторони, що відповідно до ст. 66 КК України суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самими обвинуваченими, так і іншими особами, є основне покарання у вигляді тримання військовослужбовця у дисциплінарному батальйоні.

Суд враховує, що за ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності при наявності в санкції статті альтернативи при визначенні виду та розміру призначеного покарання, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначити більш м`яке покарання, передбачене санкцією статті (частини статті), за якою засуджено винного.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Згідно ст. 62 КК України, покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк. Тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців замість позбавлення волі не може застосовуватися до осіб, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі.
З огляду на зазначене, враховуючі вищевказані обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом відомості про позитивні характеристики особи винного, тієї обставини, що обвинувачений раніше не судимий, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість призначення обвинуваченому на підставі ч. 1 ст. 69, 62 КК України основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції відповідної статті, і саме таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого злочину, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З огляду на вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання, встановлені судом відомості про його особу, до набрання вироком законної сили обвинуваченому слід залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69, 62 КК України, у вигляді 1 року тримання військовослужбовця в дисциплінарному батальйоні у військовій частині НОМЕР_3 (військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 )..

Початок строку покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з 01.06.2022 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання час знаходження ОСОБА_4 під вартою з 01.06.2022 року

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Маяк Солонянського району Дніпропетровської області, строк тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Речові докази вважати повернутими за належністю.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду, через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Суддя -