У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 542/676/22

провадження № 1-кп/542/83/22

07 листопада 2022 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2022 за № 0000067 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 27 КК України, частиною 4 статті 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 4 та 5 статті 27 КК України, частиною 4 статті 185 КК України,
в с т а н о в и в :
1. Короткий опис провадження.
14.07.2022 до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшов вказаний обвинувальний акт.

18.07.2022 ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області обвинувальний акт прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

19.07.2022 ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області застосовано до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби на 60 діб.

19.07.2022 ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

13.09.2022 ухвалою судді Новосанжарського районного суду Полтавської області продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби на 60 діб.

2. Короткий виклад поданих клопотань.

2.1. В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби на особисте зобов`язання на 60 діб.

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 27 КК України, частиною 4 статті 185 КК України.

13.09.2022 суддею Новосанжарського районного суду Полтавської області продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби строком до 11 листопада 2022 року.

Прокурор вказав, що підставою для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У своєму клопотанні зазначив, що на даний час з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання продовженню ним злочинної діяльності, а також для запобігання можливого ухилення ним від судового слідства, впливу на свідків та потерпілого йому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу.

Водночас, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 за час судового розгляду виконував покладені на нього обов`язки, вживає заходів щодо відшкодування шкоди потерпілому, прокурор просив змінити запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

2.2. В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового

домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

В обгрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 4 та 5 статті 27 КК України, частиною 4 статті 185 КК України.

13.09.2022 суддею Новосанжарського районного суду Полтавської області продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби строком до 11 листопада 2022 року.

Прокурор вказував, що підставою застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У своєму клопотанні зазначив, що на даний час з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання продовженню ним злочинної діяльності, а також для запобігання можливого ухилення ним від судового слідства, впливу на свідків та потерпілого, йому необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вказав, що під час судового розгляду обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_5 допускав порушення покладених на нього обов`язків, не з`являвся в судові засідання. Також у клопотанні зазначив, що 29.10.2022 розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000167 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за фактом спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

3. Позицій сторін провадження у судовому засіданні.
Прокурор в судовому засіданні підтримав подані клопотання та просив їх задовольнити.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 у поданому до суду письмовому клопотанні зазначив, що він та потерпілий підтримують клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні погодився з клопотанням прокурора, не заперечував проти зміни запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти продовження щодо нього строку дії запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту. При цьому зазначив, що він не спричиняв тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Вказав, що саме вона завдала йому тілесні ушкодження, а він при цьому намагався відштовхнути її від себе.

4. Обґрунтування позиції суду, мотиви прийняття відповідних рішень, релевантні джерела права та висновки за результатами розгляду клопотань.
Дослідивши подані клопотання, заслухавши доводи учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою (ч. 1 ст. 176 КПК України).

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження визначені у ст. 132 КПК України.

Так, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

За правилами ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Положеннями ст. 186 КПК України визначено, що клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Слід зазначити, що розглядаючи клопотання прокурора судом не надається оцінка наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в силу положень частини другої статті 42 Кримінального процесуального кодексу України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наразі перебувають у статусі обвинувачених і оцінку обґрунтованості підозри щодо них раніше надано слідчим суддею в межах здійснення судового контролю.

При цьому, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає належного обгрунтування того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує, що згідно з частиною шостою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може застосувати більш м`який запобіжний захід.

За приписами частини 3 статті 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

4.1. Щодо клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 27 КК України, частиною 4 статті 185 КК України.

Новосанжарським районним судом Полтавської області застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби строком до 11 листопада 2022 року.

Надаючи оцінку доводам поданого клопотання суд виходить з наступного.

Так, обгрунтовуючи клопотання про необхідність застосування запобіжного заходу сторона обвинувачення посилалась на наявність ризиків переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від суду.
Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду існує та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку (кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_4 є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років).

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Таким чином, судом встановлена актуальність продовження існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, що обумовлює необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу, спрямованого на мінімізацію такого ризику.

При цьому необхідно зауважити, що позиція суду ґрунтується на принципі презумпції невинуватості та не ставить метою передбачити можливе покарання за інкримінований обвинуваченому злочин.

Між тим, суд не знаходить підстав для висновку щодо існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. На переконання суду, наведені у клопотанні твердження прокурора на обгрунтування цього ризику є надуманими, нічим не підтвердженими, непереконливими.

Водночас, судом при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу враховано наявність обставин, що визначені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , відсутність офіційного джерела доходів, відсутність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованого запобіжного заходу.

З огляду на встановлені судом обставини суд вважає, що необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу є обгрунтованою.

Разом з тим, з урахуванням даних про особу обвинуваченого (в тому числі відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні) суд вважає, що не зважаючи на серйозність висунутого обвинувачення та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення обвинуваченого від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Саме такий запобіжний захід, на думку суду, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, буде відповідати даним про особу обвинуваченого, а також буде пропорційним тому ризику, який об`єктивно існує, забезпечить в повній мірі належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

Водночас, суд вважає, що зміна застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу не зашкодить його дієвості та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .

При цьому, обов`язки, які суд, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 пов`язані з певними обмеженнями (прибувати до суду на встановлені дати судових засідань; повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, що зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування).

Водночас, суд вважає, що обов`язки, які суд покладає на обвинуваченого за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, у зв`язку з чим їх застосування відповідає п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.

З огляду на положення частини сьомої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку із застосуванням щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання суд покладає на нього визначені ст. 194 КПК України обов`язки у межах строку, визначеного ч. 7 вказаної норми, до 27 грудня 2022 року.

З урахуванням зазначених обставин клопотання прокурора про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підлягає задоволенню.

4.2. Щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частинами 4 та 5 статті 27 КК України, частиною 4 статті 185 КК України.

Новосанжарським районним судом Полтавської області застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби строком до 11 листопада 2022 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Надаючи оцінку доводам поданого клопотання суд виходить з наступного.

Так, обгрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту сторона обвинувачення посилалась на наявність ризиків переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від суду.
Так, на переконання суду, ймовірна можливість переховування ОСОБА_5 від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Таким чином, судом встановлена актуальність продовження існування ризику можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду.

При цьому необхідно зауважити, що позиція суду ґрунтується на принципі презумпції невинуватості та не ставить метою передбачити можливе покарання за інкримінований обвинуваченому злочин.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків.
Перевіряючи наявність ризику впливу обвинуваченого на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд вважає, що ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, та дослідження їх судом.

На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинуваченого як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються обвинуваченому та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Оскільки судовий розгляд кримінального провадження ще не завершено, а свідки судом не допитані, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинуваченого такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від давання показань у суді.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні продовжує існувати та не втратив свою актуальність, що обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Водночас, суд не знаходить підстав для висновку щодо існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. На переконання суду, наведені у клопотанні твердження прокурора на обгрунтування цього ризику не є достатніми та переконливими. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий.

Водночас, судом при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу враховано наявність обставин, що визначені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує, відсутність офіційного джерела доходів, відсутність судимостей.

З огляду на встановлені судом обставини суд вважає, що необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу є обгрунтованою.

Водночас, прокурор у поданому до суду клопотанні фактично просив змінити застосований щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби на домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово, тобто застосувати більш жорсткий запобіжний захід.

При цьому, як на підставу для посилення запобіжного заходу прокурор у клопотанні зазначив, що під час судового розгляду обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_5 допускав порушення покладених на нього обов`язків, не з`являвся в судові засідання. 29.10.2022 розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000167 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за фактом спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Надаючи оцінку таким доводам прокурора суд дійшов наступних висновків.

Так, за змістом положень ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Разом з тим, змагальність сторін, як одна із загальних засад кримінального провадження, передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ст. 22 КПК України).

При цьому, слід зазначити, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 1, 2 ст. 93 КПК України).

Як на підставу свого клопотання прокурор, зокрема, посилався на ту обставину, що органом досудового розслідування внесено відомості про кримінальне правопорушення по факту спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Водночас, будь-яких доказів у розумінні положень ст. 84-86 КПК України на підтвердження існування вказаної обставини прокурор до суду не надав.

При цьому сам ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував факт спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Таким чином, обгрунтування клопотання про застосування більш жорсткого запобіжного заходу щодо обвинуваченого з посиланням на обставину, яку прокурор не підтвердив жодним належним та допустимим доказом є таким, що суперечить загальним засадам кримінального провадження та не відповідає вимогам закону в частині виконання обов`язку щодо необхідності належного обгрунтування поданого до суду клопотання.

Надаючи оцінку доводам прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_5 допустив порушення покладених на нього обв`язків та не з`явився в судове засідання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що обвинувачений не з`явився в судове засідання 12.09.2022. Разом з тим, він з`явився в судове засідання 13.09.2022, в ході якого розглядалося клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу та прокурор не ставив питання про необхідність застосування більш жорсткого запобіжного заходу щодо обвинуваченого у зв`язку з його неявкою 12.09.2022.

Про неможливість явки за станом здоров`я в судове засідання на 27.09.2022 обвинувачений ОСОБА_5 завчасно повідомив суд, про що було складено секретарем судового засідання відповідну телефонограму.

Водночас, встановлено, що обвинувачений з`явився у інші судові засідання, призначені у цій справі: 19.07.2022, 28.07.2022, 18.08.2022, 13.09.2022, 13.10.2022, 27.10.2022, 07.11.2022.

Разом з тим, під час розгляду клопотання не здобуто відомостей щодо неналежного виконання обвинуваченим ОСОБА_5 умов застосованого щодо нього запобіжного заходу.

Приймаючи до уваги наведене, зазначені прокурором обставини, на переконання суду, не є такими, що доводять недієвість застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу та можуть слугувати підставою для застосування до нього більш жорсткого запобіжного заходу, а клопотання прокурора в цій частині не є належно обгрунтованим, відтак задоволенню не підлягає.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого (в тому числі відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні) суд вважає, що не зважаючи на серйозність висунутого обвинувачення та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення обвинуваченого від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований запобіжний захід, а саме: домашній арешт у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Саме такий запобіжний захід, на думку суду, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, буде відповідати даним про особу обвинуваченого, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують, забезпечить в повній мірі належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

При цьому, обов`язки, які суд, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 пов`язані з певними обмеженнями (прибувати за кожною вимогою суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні).

Водночас, суд вважає, що обов`язки, які суд покладає на обвинуваченого за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, у зв`язку з чим їх застосування відповідає п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.

З огляду на положення частини сьомої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку із застосуванням щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд покладає на нього визначені ст. 194 КПК України обов`язки у межах строку, визначеного ч. 7 вказаної норми, до 27 грудня 2022 року.

Адреса, за якою обвинувачений має перебувати відповідно до правил застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд визначає адресу місця його проживання: АДРЕСА_2 .

Керуючись статтями 131-132, 176, 177, 178, 181, 186, 194, 315 КПК України , суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури в Полтавській області ОСОБА_3 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання задовольнити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пологи Низ Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

а) прибувати до суду на встановлені дати судових засідань;

б) повідомляти суд про зміну місця проживання та роботи;

в) утримуватися від спілкування зі свідками, що зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Обвинуваченому ОСОБА_4 повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 встановити до 27 грудня 2022 року включно.

Ознайомити та вручити обвинуваченому ОСОБА_4 під розписку копію ухвали негайно після її оголошення.

Клопотання начальника Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури в Полтавській області ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, уродженцю с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 20:00 год до 07:00 год наступної доби.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , протягом строку дії домашнього арешту такі обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту с. Руденківка Полтавського району Полтавської області, в якому він зареєстрований, без дозволу суду;

- з`являтися до суду за кожним викликом;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Строк дії ухвали про застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_5 встановити до 27 грудня 2022 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покладені обов`язки довести до відома обвинуваченого та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Дозволити ОСОБА_5 залишати місце перебування під домашнім арештом у період доби з 20 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби під час повітряної тривоги з метою укриття в захисних спорудах цивільного захисту.

За умови неможливості залишатися за місцем перебування під домашнім арештом, зумовленої режимом воєнного стану чи у випадку загрози здоров`ю, життю та безпеці, виходячи з поточної ситуації у відповідному регіоні, стану ведення воєнних дій, або на випадок захоплення населеного пункту чи безпосередньої загрози його захоплення, або ведення активних бойових дій, дозволити ОСОБА_5 залишити місце перебування під домашнім арештом з обов`язковим повідомленням про це суд протягом 48 годин із зазначенням нової адреси місця перебування.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 про його право на звернення до суду із клопотанням про зміну адреси перебування під домашнім арештом з метою забезпечення безпеки життю та здоров`ю під час дії воєнного стану в Україні.

Ознайомити та вручити обвинуваченому ОСОБА_5 під розписку копію ухвали негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали оголошено о 16 год 00 хв 10 листопада 2022 року.