Справа № 344/1882/23
Провадження № 11-сс/4808/60/23
Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши в кримінальному провадженні №0000231 апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 6.02.2023 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді накладено арешт у даному кримінальному провадженні на автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150 2694», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова - НОМЕР_2 , 2016 року випуску із позбавленням права користування, а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на даний автомобіль та ключ від замка запалення

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що слідчим доведено наявність достатніх підстав щодо накладення арешту на вказане майно, як речові докази у кримінальному провадженні з метою забезпечення можливої конфіскації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, та такою, що прийнята з порушенням норм законодавства. Стверджує, що розгляд клопотання про арешт автомобіля, який належить йому на праві власності проведений був без його участі, в судове засідання він не викликався і про існування ухвали слідчого судді він дізнався 13.02.2023 року, а тому з цього часу вважає слід рахувати строк на апеляційне оскарження ухвали. Стверджує, що 2.02.2023 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду було вже накладено арешт на даний транспортний засіб із позбавленням права відчуження та розпорядження і причини звернення з повторним клопотанням про арешт цього ж автомобіля в межах одного кримінального провадження не зрозуміла і КПК України не передбачає повторного звернення про арешт арештованого майна в межах одного кримінального провадження. Вказує, що у зв`язку з тим, що він позбавлений був можливості взяти участь у судовому засіданні не зміг пояснити слідчому судді, що арештований автомобіль він використовує у роботі і даний автомобіль перебуває в заставі банку і відповідно до кредитного договору він зобов`язаний сплачувати щомісячні внески, а неможливість використовувати автомобіль ставить під загрозу існування його як приватного підприємця. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Апеляційний розгляд проведено без участі апелянта за згодою його захисника.

В апеляційній інстанції:

- захисник апелянта підтримала апеляційну скаргу, вважає, що слідчий суддя прийняв необгрунтоване рішення, яке просить скасувати, постановити нове, яким задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого через його необгрунтованість;

- прокурор визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, ухвала слідчого судді є законною й вмотивованою.

Колегія суддів вважає, що апелянтом не пропущено апеляційний строк, оскільки ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику власника автомобіля, тому строк апеляційного оскарження для їх представаника згідно ст.395 ч.3 п.2 КПК України обчислюється з дня отримання ним копії судового рішення, що свідчить про те, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

З`ясувавши обставини цього кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на автомобіль та інше майно є обґрунтованим, він відповідає вимогам чинного КПК України про накладення арешту на майно, яке є речовим доказом у справі і яке в перспективі може підлягати конфіскації.

У зв`язку з наведеними мотивами апеляційні доводи апелянта про відмову у задоволенні клопотання слідчого слід відхилити.

Апеляційний суд вважає, що слідчим доведено процесуальну доцільність у забороні користуватися автомобілем, оскільки його може бути пошкоджено, знищено, викрадено, чим буде завдано перешкоди для досудового розслідування.

З цих мотивів ухвала слідчого судді в частині заборони користуватися вказаним автомобілем відповідає вимогам ст.ст. 170, 172, 173 КПК України.

Посилання захисника на те, що у цьому провадженні вже виносилась ухвала слідчого судді про арешт цього автомобіля, не є процесуальною перешкодою для заборони користуватися ним, оскільки попереднього щодо нього було заборонено ним розпоряджатися й відчужувати.

Посилання апелянта на інші порушення колегія суддів відхиляє, оскільки вони не є істотними і не дають правових підстав для повної відмови у клопотання слідчого поліції.

За таких обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Якщо на досудовому розслідуванні буде встановлено, що в арешті автомобіля відпала потреба, то в порядку ст.174 КПК України можна ставити питання про скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 6.02.2023 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4