Справа №127/4949/23
Провадження №1-кс/127/2036/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, одруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, одруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , діючи умисно, вчинив державну зраду шляхом надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, надаючи зокрема допомогу представникам так званої ПВК «Вагнера» у вигляді підшукування та вербування до складу вказаного вище військового формування рф осіб з числа мешканців м. Вінниці для їх подальшої участі у бойових діях проти України.

Так на виконання поставленого йому представниками рф завдання, громадянин ОСОБА_4 протягом листопада-грудня 2022 року самостійно підшукав та завербував до вступу у склад так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга») громадянина України, жителя м. Вінниці, з числа осіб, з якими ОСОБА_4 спільно відбував покарання у вигляді позбавлення волі в одній з установ Державної кримінально-виконавчої служби України. Отримавши від вказаної особи згоду на вступ до складу так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга»), ОСОБА_4 , із використанням можливостей інтернет-додатку «Viber», повідомив про вищевказаний факт успішного вербування громадянина невстановленому на даний момент представнику так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга») на ім`я ОСОБА_7 , при цьому надавши останньому й свою особисту згоду на вступ до складу вказаного військового формування рф з метою виконання бойових завдань, пов`язаних із охороною та обороною стратегічно важливих для держави-агресора об`єктів, а також об`єктів військової інфраструктури зс рф на тимчасово окупованих територіях України.

За результатом виконання поставленого представниками рф завдання, ОСОБА_4 отримав від невстановленого на даний момент представника так званої ПВК «Вагнера» (ПВК «Ліга») на ім`я ОСОБА_7 роз`яснення щодо умов проходження військової служби у складі вказаного військового формування (розмір грошового та майнового забезпечення, вид та місця виконання бойових завдань тощо), а також детальні інструкції щодо подальших дій для здійснення переходу на бік ворога та участі у бойових діях проти України на боці держави-агресора.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Слідчий вважає, що підозрюваному ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, які визначені ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання.

Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення , а тому необхідно застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваної менш суворий запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З оглянутих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання, вчинив умисний особливо тяжкий злочин, що дає підстави для вирішення питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 саме у вигляді взяття під варту.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, на час розгляду клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення обґрунтована, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.11.2022; протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 22.11.2022 та 28.11.2022; протоколом обшуку від 20.02.2023 за місцем його фактичного проживання; протоколом затримання від 20.02.2023; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, не має постійного місця роботи; а також слідчий суддя враховує матеріальний стан, стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

В судовому засіданні прокурором було доведено ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків, а тому, на думку слідчого судді свідчить, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити вчинення кримінальних правопорушень

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених процесуальних обов`язків.

Також, слід зазначити Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.

Таким чином, слідчий суддя переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає за доцільне не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 17-44 год. 20.02.2023 р. до 17-44 год. 20.04.2023 р.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя