Справа №705/1262/22
1-в/705/37/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року м. Умань

Уманський міськрайонним суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника органу пробації ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали подання старшого інспектора Уманського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 про застосування остаточного покарання за наявності кількох вироків відносно засудженої ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло подання старшого інспектора Уманського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 , в якому ставиться питання про застосування остаточного покарання за наявності кількох вироків відносно засудженої ОСОБА_5 .

В обґрунтування доводів подання старший інспектор Уманського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_4 зазначає, що на обліку Уманського РВ філії ДУ «Центр пробації» перебуває ОСОБА_5 , засуджена 22.07.2015 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

16.01.2023 до Уманського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Черкаській області надійшов вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.07.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_5 засуджена за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

У вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.07.2022 не зазначено порядок застосування покарання вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської від 22.07.2015, тому просить вирішити питання щодо застосування остаточного покарання відносно засудженої ОСОБА_5 за наявності кількох вироків.

В судовому засіданні представник органу пробації подання підтримала та просила його задовольнити.

В судовому засіданні прокурор вважає за необхідне виконувати вказані вироки самостійно.

Засуджена ОСОБА_5 в судовому засіданні покладалася на думку суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.

Порядок розгляду питань, пов`язаних з виконанням вироків, регламентується ст.ст. 537, 539 КПК України.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, в тому числі у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 11 частини першої ст. 537 КПК України, а саме про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Судом встановлено, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2015 ОСОБА_5 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено їй покарання у вигляді 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено її від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням певних обов`язків.

Крім того, вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.07.2022 ОСОБА_5 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено їй покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено її від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням певних обов`язків.

Таким чином, при постановленні вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.07.2022 не був врахований вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2015.

Однак, під час виконання вироків суд не має права вирішувати питання про призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, а лише може вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Як вбачається з положень пунктів 10, 12 Постанови Пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року, коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок (і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків), суд за місцем виконання вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками. Суд вправі вирішувати лише ті питання, які не зачіпають суті вироку та не погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Згідно з пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадку, якщо стосовно засудженого є не виконаний вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду від 27 березня 2018 року в провадженні № 51-717км18, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Отже, під час розгляду подання про застосування покарання за наявності кількох вироків в порядку, передбаченому Розділом VІІІ КПК України, можуть вирішуватись на стадії виконання вироків лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого, а, отже, не підлягають розгляду в такому порядку питання, які порушують суть вироку та погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2015 та вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.07.2022 відносно ОСОБА_5 слід виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Вироки Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.07.2015 та Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.07.2022, стосовно засудженої ОСОБА_5 , - виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: ОСОБА_6