У Х В А Л А

Іменем України

28 березня 2023 року

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Деснянської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

27 грудня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність службової особи Деснянської окружної прокуратури міста Києва. В обґрунтування якої зазначив, що 07.12.2022 року він звернувся до Деснянської окружної прокуратури з заявою про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.364, ч.1 ст. 366, ч.1 ст.374 КК України. Але у порушення вимог ч.1 ст.214 КПК України відомості за його заявою не були внесені до ЄРДР. Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст. 25, 214, 303 КПК України, просив слідчого суддю: зобов`язати уповноважену особу Деснянської окружної прокуратури внести відомості за його заявою про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та надати йому витяг з ЄРДР.

В судове засідання призначене на 30.12.2022 року скаржник не з`явився. Звернувся до суду з заявою у якій просив перенести судове засідання на іншу дату у зв`язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні. В судове засідання призначене на 03.01.2023 ОСОБА_3 знов не з`явився. 03.01.2023 до суду з заявою звернувся адвокат ОСОБА_4 , в який повідомив, що є представником ОСОБА_3 та просив відкласти судове засідання у зв`язку з неможливістю останнього бути на ньому присутнім. В судові засідання призначені на 05.01.2023, 13.03.2023, 21.03.2023, 28.03.2023 ОСОБА_3 не з`явився, попереджений був належним чином. 21.03.2023 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перенесення судового засідання.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість своєчасно дізнатись про хід судового розгляду.

Отже, ОСОБА_3 будучи обізнаним про те, що на розгляді Деснянського районного суду м. Києва перебуває справа по його скарзі на бездіяльність прокурора, знехтував своїми процесуальними правами та процесуальними обов`язками. В діях скаржника очевидно простежується зловживання правом, а тому слідчий суддя приходить до висновку про можливість розглядання скарги без участі скаржника.

Прокурор Деснянської окружної прокуратури в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив судовий розгляд справи проводити без його участі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, заявником, потерпілим, зокрема може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

При цьому, ч.1 ст.214 КПК України передбачає, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

А згідно зі ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Окрім цього, п.4 ч.5 ст.214 КПК України передбачає, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, системний аналіз статей ст.ст.25, 214 КПК України, ст.ст.2, 11 КК України, на думку слідчого судді свідчить, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити саме про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Слідчий суддя вважає, що підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення кримінального правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки певного кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної його події (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення). Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки це не узгоджується зі ст.ст.2,11 КК України та ст.ст.25, 214 КПК України.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.09.2021 по справі №556/450/18.

Під час судового розгляду встановлено, що 07.12.2022 ОСОБА_3 звернувся до Деснянської окружної прокуратури міста Києва із заявою, в якій повідомляє про вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень суддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 . По суті заяви вбачається, що скаржник просить внести відомості щодо вчинення, суддею кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.1 ст.374 КК України, в результаті його незгоди з процесуальними діями та рішеннями судді.

Положення ч. 2 ст. 126 Конституції України про те, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ «Про незалежність судової влади» втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.

Крім цього, означені положення кореспондуються з правовою позицією, викладеною в рішенні ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, де вказується, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Брумареску проти Румунії».

Здебільшого, особи, що подають скаргу на бездіяльність яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про можливі вчинення злочинів суддею, у своїй заяві виказують фактичну незгоду з прийнятим процесуальним рішенням судді.

Окрім того, статтею 375 КК України не визначено критерії неправосудності судового рішення.

Таким чином, зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою такого роду, де фактично заявником висловлюється у такий спосіб незгода з прийнятим процесуальним рішенням судді, що прямо суперечить ст. 126 Конституції України, Закону України «Про статус суддів та судоустрій» та не відповідає практиці ЄСПЛ.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга є необґрунтованою, тому відмовляє у задоволенні скарги та, керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службової особи Деснянської окружної прокуратури міста Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1