ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/1971/20 Номер провадження 11-кп/814/1971/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний, РФ, громадянина України, з вищою освітою, не працевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні злочинів , передбачених ч. 5 ст. 27 , ч. 4 ст. 187 , п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),-

обвинуваченого ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),-

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27 ч.4 ст. 187, ч.5 ст.27 п.п.6,12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання:

за ч.5 ст.27 ч. 4 ст. 187 КК України - 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

за ч.5 ст.27 п.п.6,12 ч. 2 ст. 115 КК України -10 (десять) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_6 покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою. Початком відбування покарання у відповідності до ст. 72 КК України, є момент його затримання - 22.01.2020 року.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно вироку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 1 годині ночі, за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_9 (матеріали стосовно якого виділено в окреме кримінальне провадження у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 ), діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, без дозволу власника будинку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , через двері, які відчинив потерпілий, проник до будинку АДРЕСА_2 , де вчинив напад на останнього, в ході якого, ОСОБА_9 , маючи на меті позбавити ОСОБА_10 можливості чинити опір та викликати допомогу, наніс потерпілому множинні удари кулаками обох рук в ділянку обличчя та декілька ударів дерев`яним бильцем від крісла, чим спричинив тілесні ушкодження, у вигляді забито-рваних ран, синців і саден обличчя, рваних ран і синців м`яких тканин губ, перелому кісток носа, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та декілька ударів ногами в ділянку тулубу, чим спричинив тілесне ушкодження, у вигляді тупої травми грудної клітини, що виразилося у вигляді прямих переломів ребер праворуч, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та поширеного синця на грудній клітці праворуч, який відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Після чого, ОСОБА_9 зв`язав ОСОБА_10 руки та ноги, а також закрив дихальні отвори, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження, у вигляді гострої механічної асфіксії, які відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, тим самим застосував до ОСОБА_10 насильство, яке є небезпечним для життя.

В той час, коли ОСОБА_9 заподіював тілесні ушкодження ОСОБА_10 , ОСОБА_6 знаходився біля потерпілого, та спостерігав за ним, щоб він не викликав допомогу, після чого заволодів грошима в сумі 12000 гри., чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись майном ОСОБА_10 на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_6 , 18.01.2020, приблизно о 1-00 годині ночі, за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_9 (матеріали стосовно якого виділено в окреме кримінальне провадження у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 ), діючи з корисливих мотивів, з мстою заволодіння грошима ОСОБА_10 , знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_9 маючи на меті позбавити останнього можливості чинити опір та викликати допомогу, наніс потерпілому множинні удари кулаками рук в ділянку обличчя та декілька ударів дерев`яним бильцем від крісла, чим спричинив тілесні ушкодження, у вигляді забито-рваних ран, синців і саден обличчя, рваних ран і синців м`яких тканин губ, перелому кісток носа, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та декілька ударів ногами в ділянку тулубу, чим спричинив тілесні ушкодження, у вигляді тупої травми і рудної клітини, що виразилася у вигляді прямих переломів ребер праворуч, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та поширеного синця на грудній клітці праворуч, який відноситься до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Далі, ОСОБА_6 спостерігав за ОСОБА_10 , щоб останній не викликав допомогу, в той час як ОСОБА_9 зв`язав потерпілому руки та ноги, заподіявши при цьому тілесні ушкодження у вигляді циркулярно-розташованих потертостей шкіри в ділянці обох променево-зап`ясткових суглобів, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, а також, з метою заподіяння смерті ОСОБА_10 , закрив дихальні отвори, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження, у вигляді гострої механічної асфіксії, які відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості. Смерть потерпілого настала внаслідок механічної асфіксії від закриття дихальних отворів (рота й носа) компактним тілом, що ще й ускладнилося наявністю перелому кісток носу з щільним заповненням згустками крові порожнин носа, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

Апеляційний перегляд вироку здійснюється за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 .

Обвинувачений просить вирок скасувати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Посилаєтья на те, що під час досудового розслідування були допущені грубі порушення. Вважає, що не правильно були застосовані щодо нього положення ст. 28, 29 КК України, а саме, що співучасники не підлягають відповідальності за дії вчинені виконавцем, якщо вони не входили до їх умислу. Слідчим та захисником не були досконально зібрані матеріали щодо особи обвинуваченого, а також дані щодо його присутності, а не участі в інкримінованому йому злочині.

Подані ним на початку досудового розслідування пояснення з каяттям слідчий та прокурор неправильно трактували. Два слідчих експеримента як з ним так і з іншим обвинуваченим підтверджують, що він знаходився поряд з потерпілим, його не чіпав, не бив, а навпаки допоміг йому, подавав полотенце, яким потерпілий витирав обличчя після побиття Захарченком, словесно намагався зупинити насильство до потерпілого.

З боку прокурора та за рішенням колегії суддів не були викликані два свідки, а також його дружина, з якою він проживав до моменту затримання.

Зазначає що по суті у нього не було дебатів та останнього слова. Вказує про абсурдність характеристики на нього.

Захисник на момент закінчення розслідування подавав клопотання про перекваліфікацію статей, на що отримав відмову без пояснень. Суд має врахувати, що у нього на утриманні перебуває 3 дітей, які проживають з дружиною в м. Одеса, в квартирі, яка придбана за його кошти. Судом не враховані обставини, які сприяли такому вчинку, а саме піти з малознайомим забирати законний борг.

Вказує, що процесуальні витрати в тому числі і за обвинувачення ОСОБА_11 та за епізод вчинений ним, покладені на обвинуваченого.

Ставить під сумнів висновок судово-психологічного експерта. Характеристика складена невідомим йому дільничним.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутній акт з описом вилученого у нього майна на момент його затримання. Вказує перелік речей які були в нього вилучені з пакета. Слідчий не склав належний акт опису вилучених речей з понятими. Прокурором не надано доказів па підтвердження винуватості. Просить також задовольнити його прохання про призначення прокурором ОСОБА_12 , яка вела його справу та яка знає його особу та обставини, які призвели до наступних подій.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та перекваліфікувати дії обвинуваченого на ч. 3 ст. 355 та ч. 3 ст. 135 КК України, призначити покарання відповідно до ст. 65 КК України.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого, він будучи впевненим в намірах ОСОБА_11 про повернення боргу від знайомого дав свою згоду та прямував за ним, його роль при отриманні боргу зводилася тільки до його присутності. Обвинувачений нічого наперед не обіцяв та не мав протизаконних намірів. Намагався припинити дії ОСОБА_11 , але той не слухав та ще й погрожував обвинуваченому розправою. Ніяких вказівок ОСОБА_11 про нагляд, зв`язування чи інше не виконував. Нагляд за потерпілим не потребувався, оскільки він був інвалідом та пересувався за допомогою ціпка. В подальшому обвинувачений боявся погроз ОСОБА_11 і був впевнений, що потерпілий був живий. Вказане підтверджується поясненнями самого ОСОБА_11 , який вказав, що він сам бив потерпілого, а ОСОБА_13 був в іншій кімнаті. Не погоджується з висновком судової експертизи. Вважає, що дії обвинуваченого необхідно перекваліфікувати. Обвинувачений з самого початку сприяв досудовому розслідуванню, надавав правдиві покази, раніше не судимий, має малолітніх дітей. Суд не врахував щирого каяття та активного сприяння у розкритті злочину. Обвинуваченому призначено занадто суворе покарання.

Прокурор до початку апеляційного розгляду від поданої апеляційної скарги відмовився , а тому вона апеляційним судом не розглядається.

Позиція учасників судового провадження в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні обвинувачений та в його інтересах захисник - адвокат ОСОБА_7 свої апеляційні скарги підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення апеляційних скарг.

Мотиви суду

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг , колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ст.404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених положень закону , судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону , а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів , за які він засуджений , ґрунтуються на зібраних у справі доказах , які відповідають фактичним обставинам справи , підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом з точки зору належності , допустимості , достовірності , достатності та взаємозв`язку й детально наведених у вироку.

-Встановивши зазначені фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочинів , суд кваліфікував його дії за ч. 5 ст.27 п.п. 6, 12 частиною другої ст. 115 Кримінального кодексу України - як пособник у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб;

-ч.5 ст.27 ч.4 ст. 187 Кримінального Кодексу України- пособник у розбої , вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло та поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Тобто як ідеальну сукупність злочинів.

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Натомість, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого , про недоведеність його вини , допущення органом досудового розслідуванні ряду процесуальних порушень , про суворість призначеного покарання, не заслуговують на увагу.

Так доводи апеляцій обвинуваченого та його захисника в частині невірної кваліфікації дій обвинуваченого в цілому зводяться до того , що він не мав умислу на вчинення розбою та позбавлення життя потерпілого , бо був тільки присутній при вчиненні злочинів іншою особою та участі у них не приймав.

Колегія суддів не може погодитись із вказаними доводами апеляційних скарг через таке .

Згідно зі ст. 26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні умисного кримінального правопорушення.

Частиною 5 статті 27 КК України визначено , що пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 КК України організатор, підбурювач та пособник підлягають кримінальній відповідальності за відповідною частиною статті 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає кримінальне правопорушення, вчинене виконавцем.

Також , згідно з ч. 5 вказаної статті співучасники не підлягають кримінальній відповідальності за діяння, вчинене виконавцем, якщо воно не охоплювалося їхнім умислом.

Тобто вирішальним при визначенні винуватості співучасника злочину є доведення його умислу на вчинення діяння , яке здійснює інший учасник злочину.

Колегія суддів вважає , що матеріалами кримінального провадження , спільний умисел ОСОБА_6 та іншого співучасника на вчинення злочинів , передбачених ч. 4 ст.187 та п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115КК України є доведений.

Так , ОСОБА_6 і ОСОБА_9 направлялися до потерпілого ОСОБА_14 за грошима, в ході розвитку подій ОСОБА_13 бачив яким чином ОСОБА_11 ті гроші отримує, не покинув місце вчинення злочину, а сприяв злочинним діям ОСОБА_11 спостерігаючи за потерпілим, отримав у результаті частину грошей.

Ні ОСОБА_9 , ані ОСОБА_6 не надали потерпілому медичної допомоги та не викликали її, не звернувся за допомогою до інших людей, втекли разом.

Про наявність умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_14 свідчать цілеспрямовані дії щодо завдання йому ударів в життєво- важливий орган - голову, а також перекриття дихальних шляхів , у результаті чого і настала смерть потерпілого.

Вказані обставини обвинуваченим в апеляційному порядку фактично не оскаржуються , а його позиція , висловлена в апеляційній скарзі , вказує на відсутність критичного аналізу своїх умисних дій та небажаннями визнати вину у вчиненому.

Підсумовуючи наведене колегія суддів вважає , що спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_6 як пособника іншому учаснику злочину ОСОБА_9 на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 та вчинення щодо нього розбою є доведеною.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку , що наявними у справі доказами спростовуються доводи апеляційних скарг обвинуваченого та в його інтересах захисника , що обвинувачений не вчиняв злочинів , передбачених ч. 4 ст.187 та п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України .

З огляду на викладені обставини , не вважає слушними колегія суддів доводи апеляції адвоката про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст.355 та ч. 3 ст. 135 КК України.

Так , у випадку , коли особа сама умисно спричиняє іншій особі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, і залишає її в небезпечному стані, внаслідок чого настала смерть потерпілого , то у такій ситуації кваліфікація дій за ст. 135 КК України виключається.

Жодних доказів на існування будь-яких цивільних зобов`язань у потерпілого перед ОСОБА_9 , які є обов`язковою складу злочину , передбаченого ст.355 КК України, стороною захисту не надано ,

Інші доводи апеляції обвинуваченого та його адвоката жодним чином не впливають на правильність рішення суду.

Не є обґрунтованими , на думку колегії суддів , також і доводи апеляцій щодо призначення обвинуваченому занадто суворого покарання.

З цього приводу колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на таке.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів , дані про особу обвинуваченого , який є раніше несудимим , не працевлаштований , хоча є особою працездатного віку , негативно характеризується за місцем проживання, а також обставини , що обтяжують покарання , якими суд визнав вчинення злочину відносно особи похилого віку, відсутність обставин , що його пом`якшують.

Навівши зазначені обставини , суд першої інстанції прийшов до висновку , що обвинуваченому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей.

Правильно судом першої інстанції також вирішено питання і щодо призначення покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України.

Із вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Підстав вважати призначене обвинуваченому покарання вочевидь несправедливим через його суворість , колегія суддів не знаходить.

Надані апеляційному суду характеристики з міста проживання Одеси , не є переконливою обставиною для пом`якшення призначеного покарання. Крім того згідно змісту цих характеристик обвинувачений ОСОБА_6 характеризується посередньо.

Обставин , які послугували б підставою для призначення обвинуваченому покарання нижче від нижчої межі санкції статті , з огляду на наведені вище обставини колегія суддів не вбачає.

Ті обставини на які обвинувачений посилається в апеляційному суді , які на його думку дають підстави для пом`якшення покарання , як то його сімейний стан , наявність на його утриманні трьох дітей , не переважають над тими обставинами , що враховані судом при призначенні покарання та фактичними обставинами вчиненого злочину.

Призначене обвинуваченому покарання є справедливим , необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Правильно місцевим судом надано оцінку висновку амбулаторній судово-психіатричній експертизі № 1001 від 22.02.2021 року , згідно якої ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану міг усвідомлювати свої дії , керувати ними та на теперішній час застосування примусових заходів не потребує. Підстав ставити під сумнів правильність висновків цієї експертизи колегія суддів не вбачає і обвинуваченим в принесеній апеляції не наведено жодних доказів чи переконливих доводів , в чому ж цей висновок є неправильним.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства , які ставили б під сумнів законність , обґрунтованість та вмотивованість судового рішення , колегією суддів не встановлено.

Вирок суду першої інстанції відповідає положенням статті 374 КПК України є законим , обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційні скарги обвинуваченого та в його інтересах захисника слід залишити без задоволення , а вирок суду без змін.

Керуючись статтями 404,405,407,419 КПК України , колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення , а вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 26 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців з моменту проголошення , а особою яка перебуває під вартою - в той же самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

С У Д Д І :

____________ _________________ __________

ОСОБА_2 Герасименко ОСОБА_15 Томилко ОСОБА_16