Справа № 336/6507/22
Провадження № 1-кп/336/443/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

особи щодо якої ставиться питання про

застосування примусових заходів ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000010 від 04.01.2022 р. стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, учня Запорізького професійного ліцею автотранспорту, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням, в якому просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері, за вчинення кримінального проступку, що підпадає під ознаки ч.1 ст.125 КК України.

Так, 03.01.2022 р. приблизно о 15.40 год. неповнолітній ОСОБА_8 , який не досяг віку з якого настає кримінальна відповідальність, знаходячись біля супермаркету «Сільпо» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чарівна, 74, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_4 , у ході раптово виниклих неприязних відносин з останнім, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс кулаками обох рук не менше трьох прямих ударів травматичної дії в область голови та обличчя останньому, спричинивши малолітньому ОСОБА_4 , згідно з висновоком експерта, синець тім`яної ділянки праворуч, лобової ділянки ліворуч, садно правої дуги нижньої щелепи, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дії неповнолітнього ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування стосовно ОСОБА_8 примусових заходів виховного характеру, а саме: передання його під нагляд матері ОСОБА_7 строком на 1 рік.

Законний представник потерпілого не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, потерпілий відніс рішення на розсуд суду.

Неповнолітній ОСОБА_8 в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював, та погодився із заявленим прокурором клопотанням про застосування стосовно нього на підставі ч. 2 ст.105 КК України примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд.

Захисник та законний представник неповнолітнього також підтримали клопотання прокурора, та просили застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, за обставин, викладених в клопотанні, що підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_8 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення злочину йому виповнилось 15 років.

Відповідно до ст.22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_8 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.1 ст.125 КК України.

Згідно ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_8 , суд враховує дані про особу неповнолітнього, який характеризуються задовільно за місцем проживання та навчання, не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_8 , його батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 не заперечує, щоб син був переданий під її нагляд.

Згідно з ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, а також під нагляд громадян на їхнє прохання.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст.498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_8 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 15 років на момент скоєння кримінального правопорушення, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із ст.498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд ОСОБА_7 на її прохання.

Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.105 КК України, ст.501 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про застосування заходів виховного характеру в кримінальному провадженні № 0000010 від 04.01.2022 року щодо неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру у вигляді передання його під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити тривалість заходів виховного характеру відносно ОСОБА_8 терміном 1 (один) рік.

Попередити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про відповідальність у разі порушення взятого на себе зобов`язання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1