У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палата у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 263 ч, ч.1 ст. 436-2 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, до 23.03.2023 включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає ухвалу суду незаконною.

Зазначає, що ризики переховування від суду та вчинення іншого злочину є не доведеними.

Вказує, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт забезпечить належну процесуальну поведінку.

На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків. Вказує, що ОСОБА_6 проживає однією сім`єю із ОСОБА_8 , має постійне місце проживання.

Вважає, що суд першої інстанції не навів обґрунтування тому, що до ОСОБА_6 не можна застосувати більш м`який запобіжний захід.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Ленінського районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 146, ч.1 ст.263, ч.1 ст. 436-2 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів.

За висновком суду, ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду; вчинення інших кримінальних правопорушень, продовжують існувати і на даний час запобігти цим ризикам можливо лише шляхом продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ефективний розгляд кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити.

Прокурор просив апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України ( в редакції Закону України від 18 жовтня 2022 року № 2690-IX), яка передбачає, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ці вимоги закону дотримані при розгляді клопотання.

Матеріали провадження свідчить про те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст. 146, ч.1 ст. 263 ч, ч.1 ст.436-2 КК України, тобто йому пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів.

Зокрема, ОСОБА_6 обвинувачується також у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з виправдуванням та запереченням збройної агресії російської федерації проти України.

Суд першої інстанції, врахувавши дані щодо особи обвинуваченого, та ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується останній, дійшов правильного висновку про продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України (ризики переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень).

Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Хоча за твердженнями захисника обвинувачений має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, але ці обставини не є достатніми для зміни запобіжного заходу та для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Оскільки на даний час триває судовий розгляд, а доводи стосовно того, чи доведено обвинувачення, на даній стадії судового розгляду не перевіряються, колегія суддів не обговорює наведені апелянтом доводи в цій частині.

Враховуючи, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за наявності ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у даному випадку застосування виняткового запобіжного заходу - тримання під вартою, є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на даному етапі кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також характеру інкримінованих злочинів та особи обвинуваченого, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно обвинуваченого на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати.

Судом не встановлено істотних порушень положень КПК України при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Тому, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9