ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2608/22 Справа № 208/2264/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_8 в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року, за ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року було задоволено подання органу пробації та скасовано іспитовий строк і направлено засудженого ОСОБА_8 в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року, за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська за ст. 289 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільненений від відбування призначеного судом покарання з випробувальним строком на 1 рік, відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок набрав законної сили 22 червня 2021 року, відносно засудженого заведена особова Постановою органу пробації від 14 вересня 2021 року ОСОБА_8 визначені дні реєстрації 2-й понеділок кожного місяця.
ОСОБА_8 08 листопада 2021 року не прибув на реєстрацію до Заводського районного відділу без поважної причини, тому йому було винесено застереження у виді письмового попередження. Надані ним письмові пояснення про те, що він переплутав дні явки не може вважатися поважною причиною систематичного невиконання покладеного на нього обов`язку реєстрації в органі пробації. З грудня 2021 року взагалі припинив з`являтися на реєстрацію до Заводського районного відділу без поважної причини, а саме, 13 грудня 2021 року, 10 січня 2022 року, 14 лютого 2022 року, 14 березня 2022 року, 11 квітня 2022 року та 09 травня 2022 року.
Тобто, судом було встановлено, що на час звернення із поданням до суду засуджений шість разів не з`явився на реєстрацію до центру пробації. Поважних причин для неявки на реєстрацію ОСОБА_8 не мав, а ті ,про які останній повідомив суду, не знайшли свого документального підтвердження. Крім того, в період іспитового строку ОСОБА_8 притягувався до адміністративної відповідальності.
З огляду на вказане суд дійшов висновку про систематичне невиконання ОСОБА_8 без будь-яких поважних причин покладених на нього судом обов`язків, що вказує на небажання засудженого стати на шлях виправлення, та постановив ухвалу про скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року, за ч. 1 ст. 289 КК України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі захисник засудженого просить ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року, якою було скасовано іспитовий строк і направлено засудженого ОСОБА_8 в місця позбавлення волі для відбування покарання скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні подання органу пробації.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги, захисник засудженого посилається на те, що інспектором органа пробації заходи, передбачені ст. 164 КВК України, по роботі з взятим на облік ОСОБА_8 не проводилися, була формальна фіксація не прибуття для реєстрації, звертання до керівництва пробації з рапортами, та подання клопотань на проведення розшуку поліцією; відсутній індивідуальний план роботи з засудженим, проведення профілактичних бесід та аналізу виконання індивідуального плату роботи з засудженим, його характеристики від відповідних установ, як то передбачає положення Наказу №272/5 від 29 січня 2019 року «Про порядок здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженим до покарання, не пов`язаних з позбавленням волі», Затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29 січня 2019 року № 272/5.
Цим же наказом, зокрема, зазначається, що виклики повинні бути вручені засудженому особисто руки, а не залишені в дверях, а п. 4 розділу 2 Наказу зазначається, що після двох підряд неявок за викликами оголошуються заходи розшуку, а не очікується пів року з грудня 2021 року по травень 2022 року.
Крім того, захисник вважає, що судом першої інстанції не враховані аргументовані пояснення ОСОБА_8 , який довів до суду, що проживає цивільним браком з дівчиною, з якою буде реєструвати шлюб, та молода пара чекає народження дитини, а також, про те що з введенням воєнного стану з 24 лютого 2022 року, змушені були з вагітною жінкою переїхати до с. Благовещенка, де постійно проживали біля його матері.
Перевіряючи обґрунтованість внесеного органом пробації подання про скасуванні звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, сторона захисту просить суд апеляційної інстанції звернути увагу на те, що при скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суддя першої інстанції зобов`язаний був з`ясувати, чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу пробації, як свідчення про небажання засудженого стати на шлях виправлення, оскільки сам факт вчинення адміністративний правопорушень не є самостійною, безпосередньою підставою для скасування звільненні від покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання призначеного судом.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник засудженого свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника засудженого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Частиною 2 ст. 78 КК України передбачено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 166 КВК якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Згідно з п.2, 3 Глави 3 Розділу IX «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 29 січня 2019 року № 272/5, Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.
Так, відповідно до матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська за ст. 289 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільненений від відбування призначеного судом покарання з випробувальним строком на 1 рік, відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок набрав законної сили 22 червня 2021 року, відносно засудженого заведена особова Постановою органу пробації від 14 вересня 2021 року ОСОБА_8 визначені дні реєстрації 2-й понеділок кожного місяця.
ОСОБА_8 08 листопада 2021 року не прибув на реєстрацію до Заводського районного відділу без поважної причини, тому йому було винесено застереження у виді письмового попередження. При цьому, надані ним письмові пояснення про те, що він переплутав дні явки не може вважатися поважною причиною систематичного невиконання покладеного на нього обов`язку реєстрації в органі пробації.
З грудня 2021 року ОСОБА_8 взагалі припинив з`являтися на реєстрацію до Заводського районного відділу без поважної причини, а саме, 13 грудня 2021 року, 10 січня 2022 року, 14 лютого 2022 року, 14 березня 2022 року, 11 квітня 2022 року та 09 травня 2022 року. Крім того, в період іспитового строку ОСОБА_8 притягувався до адміністративної відповідальності.
Вказані обставини, на думку колегії суддів, свідчать про те, що ОСОБА_8 під час проходження випробування систематично не з`являвся без поважних підстав до органу пробації, тобто порушував покладені на нього ст. 76 КК України обов`язки, при цьому, притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про його неповагу до встановлених у суспільстві правил поведінки, неусвідомлення свої протиправної поведінки та відсутність позитивних змін у свідомості останнього, направлених на виправлення без реальної ізоляції від суспільства, що у своїй сукупності вказують на стійке небажання засудженого ОСОБА_8 стати на шлях виправлення, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 78 КК України є безумовною підставою для направлення засудженого для відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі.
Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги захисника засудженого про те, що судом першої інстанції не враховані аргументовані пояснення ОСОБА_8 , який довів до суду, що проживає цивільним браком з дівчиною, з якою буде реєструвати шлюб, та молода пара чекає народження дитини, а також, про те що з введенням воєнного стану з 24 лютого 2022 року, змушені були з вагітною жінкою переїхати до с. Благовещенка, де постійно проживали біля його матері, оскільки під час звільнення засудженого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, нормами ст. 76 КК України ОСОБА_8 було зобов`язано повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Тобто, в даному випадку ОСОБА_8 повинен був звернутись до органу з питань пробації та повідомити його про те, що з введенням воєнного стану з 24 лютого 2022 року, він разом з вагітною жінкою змушений був переїхати до с. Благовещенка для постійного проживання, після чого органом пробації були в підготовлені відповідні документи і засуджений продовжив би виконувати умови відбування покарання з випробуванням за місцем свого нового проживання. Однак, свого обов`язку ОСОБА_8 не виконав, орган пробації про зміну місця проживання не повідомив. Більш того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що воєнний стан в України було введено з 24 лютого 2022 року, а свої безпосередні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України засуджений перестав виконувати з 13 грудня 2021 року.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що порушення засудженим ОСОБА_8 умов відбування покарання з випробуванням та вчинення адміністративних правопорушень в період іспитового строку свідчить про нехтування останнім загальновстановлених правил поведінки, а також враховуючи суспільну небезпеку скоєних ним правопорушень, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про категоричне небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення, а відтак і відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги захисника засудженого та скасування ухвали суду першої інстанції про направлення засудженого для відбування призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_8 в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 травня 2021 року, за ч. 1 ст. 289 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4