Провадження № 1-кп/185/344/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду м.Павлограда Дніпропетровської області в період воєнного стану у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000944 від 06.09.2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нова Дача Павлоградського району Дніпропетровської області, росіянина, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, працюючого водієм ТОВ «ДТК», раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

представників цивільного відповідача адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В :

06.09.2022 року приблизно о 05.23 годині обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автобусом «Setra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 15.10.2021 року належить ТОВ «ДТК», рухався по вул.Гагаріна зі сторони вул.Войнової, та наближався до перехрестя з вул.Дніпровською в м.Павлоград, для подальшого виконання маневру повороту ліворуч, з виїздом на головну дорогу. Наблизившись до перехрестя вул.Гагаріна та вул.Дніпровської, обвинувачений ОСОБА_3 здійснив повну зупинку керованого ним транспортного засобу. В цей час по вул.Дніпровській зі сторони м.Дніпра в напрямку м.Донецьку, в крайній правій смузі руху, рухався велосипедист, потерпілий ОСОБА_6 , який наближався до перехрестя вул.Дніпровської та вул.Гагаріна в м.Павлоград. В ході поновлення свого руху обвинувачений ОСОБА_3 не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я себе і громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, під час виконання маневру повороту, не впевнився в безпеці виконання свого маневру, не наддавши перевагу в русі транспортними засобам, які рухались по вул.Дніпровській, поновив свій рух, швидкість якого складала до 5 км/год., виїхав на вул.Дніпровську, де в крайній лівій смузі руху, допустив наїзд керованим транспортним засобом, на велосипедиста, потерпілого ОСОБА_6 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, в якому вказано: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».

Порушення п.16.11 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали.

Невиконання вищевказаного пункту Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани голови в тім`яно-потиличній ділянці, закритої травми грудної клітини з переломами ребер зліва 3-9 по середньо-ключичній та по пахвинним лініям, перелому діалізу ключиці зліва, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України: як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав частково, суду пояснив лише, що потерпілий під час пригоди рухався на велосипеді та не мав на одязі світлоповертальних елементів, після чого скористався своїм правом не свідчити проти себе, відмовився надавати пояснення. В якості добровільної компенсації сплати лікування потерпілого надав копії квитанцій, сплачені ним та підприємством, на якому працює.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 06.09.2022 року він їхав на велосипеді по вул.Дніпровській у правій смузі руху, на передньому колесі у нього був катафот. Після відбувся удар, він отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого він нічого не пригадує. Йому були спричинені тілесні ушкодження: зламані ребра, ключиця, черепно-мозкова травма. Безпосередньо обвинувачений до нього не приходив. Але ним та його роботодавцем на лікування були відшкодовані грошові кошти у розмірі 8000.00 грн., які отримала дружина, та перераховані кошти в розмірі 14900.00 грн. на придбання титанових пластин для протезування. Наполягає на задоволені позову в повному обсязі.

Допитаний свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що восени 2022 року приблизно о 05.00 годині він рухався пішки по тротуару вул.Дніпровська в напрямку центра м.Павлограда. На вулиці вже було світло. Підходячи до перехрестя вулиць Дніпровської та Гагарина він побачив, як з вул.Гагарина на вул.Дніпровську виїжджає автобус. В цей момент він побачив падіння велосипедиста після зіткнення, який був попереду автобусу на проїзну частину, це відбулось ближче до центру дороги. Він одразу підбіг до потерпілого, він був при тямі, скаржився на стан здоров`я. На дорозі побачив кров. Обвинувачений був розгублений. Він подзвонив в поліцію та чекав на їх приїзд. Дочекався приїзду швидкої та поліції, лише після його опитування покинув місце ДТП.

У зв`язку з необхідністю встановлення достовірності письмових доказів, судом досліджений:

Витяг з ЄРДР про кримінальне провадження №0000944, згідно якого 06.09.2022 року Павлоградським РВП ГУНП в Дніпропетровській області були внесенні відомості до ЄРДР за ч.1 ст.286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до викладених обставин, 06.09.2022 року о 05.30 год. обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи автобусом «Setra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи маневр повороту вліво, виїжджаючи з вул.Гагаріна на вул.Дніпровську м.Павлограда, не надав в русі перевагу велосипедисту потерпілому ОСОБА_6 , який рухався в крайній лівій смузі руху зі сторони м.Дніпра в напрямку м.Донецька, де відбулося зіткнення з передньою правою частиною автобусу. Внаслідок ДТП велосипедист ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 3-7 ребер зліва, закритого перелому лівої ключиці /а.п.45/.

Судом були досліджені наступні письмові докази та прийняті процесуальні рішення.

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.09.2022 року, відповідно до якого місцем пригоди є ділянка дороги на регульованому перехресті вул.Дніпровська та вул.Гагаріна м.Павлограда. Проїзна частина: пряма, покриття дороги сухе, чисте, асфальтобетонне, вістуні будь-які пошкодження. Ділянка шляху призначена для руху в двох напрямках, ширина роздільної смуги становить 10 м, присутня дорожня розмітка: 1.2, 1.3, 1.5. До проїзної частини праворуч та ліворуч примикають бордюрний камінь, стовпи та дерева. За тротуарним узбіччям праворуч та ліворуч розташовані будівлі міського типу. Дана ділянка руху регулюється світлофором, на момент ДТП світлофор перебував у режимі жовтого миготливого сигналу. На даній ділянці дороги встановлені знаки ПДР: 5.38.1-5.38.2, 2.1, 2.3, 5.69. Огляд проводився у світлу пору доби. Видимість з робочого місця водія при денному освітлення не обмежена. На місці пригоди виявлені сліди РБК. Під час огляду було вилучено автобус марки «Setra», реєстраційний номер НОМЕР_1 та велосипед марки «Україна», які доставлені до автопарку за адресою: м.Павлоград, вул.Тернівська, 7/6. До протоколу додана схема місця ДТП та фототаблиця /а.п.46-57/.

Постанова слідчого від 06.09.2022 року про визнання речовим доказом автобусу марки «Setra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , велосипед марки «Україна зеленого кольору, які доставлені до автопарку за адресою: АДРЕСА_2 та передані під зберігальну розписку гр. ОСОБА_11 / а.п.58, 59/ На вказані транспортні засоби ухвалою слідчого судді від 08.09.2022 року накладено арешт / а.п.65/.

Довідка КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» від 07.11.2022 року, згідно якої ознак алкогольного та/або наркотичного сп`яніння у обвинуваченого ОСОБА_3 не виявлено /а.п.64/.

Лист виконавчого комітету Павлоградської міської ради «про надання інформації» від 12.09.2022 року, відповідно до якого на запит слідчого міською владою був наданий запис з камери відеоспостереження, яка розташована на перехресті вул.Дніпровської та вул.Гагаріна м.Павлограда за період з 05.00 години до 06.00 години 06.09.2022 року /а.п.66/.

Протокол огляду від 12.09.2022 року, відповідно до якого слідчим було оглянуто оптичний СD-R диск з відеозаписом з камери відео спостереження, яка розташована на перехресті вул.Дніпровської та вул.Гагаріна м.Павлограда в напрямку м.Дніпра. Час з якого починається запис файлу 06.09.2022 05:00:06. На відмітці часу «05:22:37» у полі зору камери з`являється автобус марки «Setra», р.н. НОМЕР_1 , який рухається зі сторони вул.Войнової по вул.Гагаріна в напрямку вул.Дніпровської та наближається до перехрестя вул.Дніпровської та вул.Гагаріна, зупиняється, попередньо увімкнувши лівий сигнал повороту, та пропускає автомобілі, які рухаються по вул.Дніпровській в обох напрямках. На відмітці часу «05:23:19» у полі зору камери з`являється велосипедист, який рухається в крайній правій смузі руху зі сторони м.Дніпра в напрямку м.Донецьку та наближається до перехрестя вул.Дніпровської та вул.Гагаріна м.Павлограда. О «05:23:30» після того, як перед автобусом марки «Setra», р.н. НОМЕР_1 , проїжджає вантажівка, він розпочинає свій рух, для здійснення маневру повороту вліво виїжджає з вул.Гагаріна на вул.Дніпровську. О «05:23:33» в результаті відновлення руху автобусу та подальшого руху велосипедиста, на перехресті, в крайній правій смузі руху відбувається зіткнення передньою частиною автобусу марки «Setra», р.н. НОМЕР_1 , та велосипедиста. В результаті зіткнення велосипедист падає на ліву бічну сторону, а автобус відразу зупиняється на місці /а.п.67-69/.

При перегляді відеозапису з камери міського спостереження в судовому засіданні були встановлені аналогічні обставини ДТП, що викладені слідчим в протоколі слідчої дії.

Висновок судової автотехнічної експертизи від 19.09.2022 року, відповідно до якого на момент огляду автобусу «Setra», р.н. НОМЕР_1 , робоча гальмівна система та система рульового керування знаходились у працездатному стані /а.п.70-74/

Висновок судової автотехнічної експертизи від 21.10.2022 року, відповідно до якого в даній дорожній ситуації велосипедисту слід було керуватися технічними вимогами п.12.3 ПДР. А водію автобуса «Setra», слід було керуватися технічними вимогами п.16.11 ПДР. Велосипедист мав технічну можливість запобігти зіткненню з автобусом шляхом екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки. Водій автобусу, у разі відповідності своїх дій п.16.11 ПДР, мав технічну можливість запобігти зіткненню, для чого не було перешкод технічного характеру. З технічної точки зору, дії велосипедиста невідповідні технічним вимогам п.12.3 ПДР України, знаходилися в причинному зв`язку із ДТП. З технічної точки зору, дії водія автобуса «Setra» невідповідні технічним вимогам п.16.11 ПДР, знаходилися в причинному зв`язку із ДТП /а.п.75-78/.

Висновок експерта від 08.11.2022 року, відповідно до якого на основі даних судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 у останнього виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійною раною голови в тім`яно-потиличній ділянці, закритої травми грудної клітини з переломами ребер зліва 3-9 по середньо-ключичній та пахвинним лініям, перелому діалізу ключиці зліва, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів (предмету), які діяли за ударним механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області або при ударі об такі, такими предметами могли бути виступаючі частини рухаючогося транспортного засобу та дорожнє покриття при падінні та ударі об нього. Враховуючи морфологічні ознаки, виявлені тілесні ушкодження, давність їх утворення може відповідати 06.09.2022 року /а.п. 79-81/.

Аналізуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_3 про визнання винуватості та ненадання показань з іншими доказами - зокрема, показаннями потерпілого, свідка, дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами та висновками експертів, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є належними, достатніми та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому КПК та Конституцією України, тому покладені в основу вироку.

Позиція обвинуваченого про те, що на потерпілому не було одягу зі світлоповертальними елементами, тому обвинувачений потерпілого не помітив, була спростована в суді показаннями свідка ОСОБА_10 , який вказав, що в момент пригоди вже був світанок, було все добре видно; записом з камер міського спостереження, на яких зафіксований момент ДТП, при цьому на записі чітко простежується рух велосипедиста.

Позиція представника цивільного відповідача, в якій останній, висловлюючи думку стосовно заявленого позову, посилається на висновок експерта за наслідками судової автотехнічної експертизи, яким, начебто, визначена спільна вина обвинуваченого та потерпілого, суд зазначає наступне. Цивільний відповідач згідно діючого КПК має права обвинуваченого, в частині, що стосується цивільного позову. Висновок експерта - це джерело доказу, якою сторона обвинувачення доводить винуватість обвинуваченого, а не доказ в підтвердження заявленого цивільного позову. Крім того ступінь вини учасників ДТП визначає суд, а не висновок експерта. Тому суд відноситься критично до вказаної позиції представника цивільного відповідача.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії нетяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, а також часткове визнання останнім своєї вини, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, відповідно до вимог ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку.

Заявлене прокурором в якості пом`якшуючої покарання обвинуваченого обставини в обвинувальному акті щире каяття не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Розкаяння передбачає, окрім повного визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. За весь час розгляду обвинувачений не визнав своєї провини у вчиненні інкримінованого злочину, перекладав провину за ДТП на потерпілого, оспорював наявність та спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому. Тому осуду своєї поведінки та щирого жалю з приводу вчиненого суд в діях обвинуваченого не побачив. Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд в своєму рішенні від 10.06.2020 року в справі №149/1596/16-к.

Обставин, відповідно до вимог ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не встановив.

За сукупністю обставин вчинення кримінального правопорушення, ступеня тяжкості, думки представника потерпілого, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, пом`якшуючої його покарання обставини, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України у виді обмеження волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю, та із призначенням обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Підстави для застосування ст.69 КК України відсутні.

Заявлена позиція представника потерпілого щодо явно несправедливого призначення обвинуваченому можливого покарання у вигляді обмеження волі та звільнення останнього з випробуванням та необхідності призначення реального покарання, на думку суду, є занадто суворою та не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особі обвинуваченого. Крім того, суд звертає увагу про призначення обов`язкового додаткового покарання.

Стаття 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, що також закріплено в ч.2 ст.65 КК України

Визначене судом покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також здатним сприяти виправленню ОСОБА_3 та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводились судові експертизи, на проведення яких, згідно довідок Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України загалом було витрачено 2265.36 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 2265.36 гривень.

Потерпілим ОСОБА_6 в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов до ТОВ «Донбаська транспортна компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 200 000 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження обмежують його у веденні нормального способу життя, викликають обмеження в рухах, життєдіяльності, соціально-побутовому житті, який потребує у постійному нагляді лікарів, медикаментозному лікуванні.

Представником цивільного відповідача адвокатом ОСОБА_8 було долучено до матеріалів кримінального провадження відзив на позов, відповідно до якого цивільний відповідач визнає частково позов у розмірі 30 000 гривень.

У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як встановлено ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Донбаська транспортна компанія» (надалі ТОВ «ДТК») є юридичною особою, , місцезнаходження: м.Краматорськ Донецької області, вул.. Миру, 8.

Транспортний засіб, автобус «Setra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 15.10.2021 року належить ТОВ «ДТК» /а.п.86/.

Обвинувачений ОСОБА_3 перебуває в трудових відносинах з ТОВ «ДТК», тому відповідно до зазначених вище норм останні несуть цивільну відповідальність за дії обвинуваченого.

У пункті 5 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам роз`яснено, що «Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З урахуванням викладеного, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, характер, глибину і обсяг фізичних, емоціних, психологічних та душевних страждань, викликаних отриманими травмами, наслідків у вигляді довгострокового лікування та реабілітації потерпілого, доведеність наявності моральної шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також суд враховує принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього вважає можливим стягнути на користь потерпілого з ТОВ «ДТК» 50000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Крім того, потерпілим заявлено вимоги про стягнення з цивільного відповідача ТОВ «ДТК» витрат на правові послуги у розмірі 5000 гривень. В підтвердження заявлених вимог суду надані ордер на надання правничої правової допомоги від 28.11.2022 року та квитанція про сплату послуг в розмірі 5000 гривень.

Стаття 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує саме з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ст.120 КПК України до процесуальних витрат законодавцем віднесені витрати на правову допомогу.

Згідно визначеного в ст.62 КПК України, цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність лише за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Виходячи з викладених норм, витрати на правову допомогу потерпілого підлягають стягненню виключно з обвинуваченого, а не з цивільного відповідача - ПАТ «ДТК».

Тому у задоволені заявлених позовних вимог потерпілого про стягнення витрат на правові послуги з цивільного відповідача необхідно відмовити.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

У відповідності вимог ст.174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений на автобус марки «Setra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , велосипед марки «Україна» зеленого кольору в даному провадженні після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 2265.36 гривень.

Позов ОСОБА_6 до ТОВ «Донбаська транспортна компанія» про стягнення моральної шкоди, завданої в результаті кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Донбаська транспортна компанія» на користь потерпілого ОСОБА_6 завдану в результаті кримінального правопорушення моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень.

Речові докази:

- автобус марки «Setra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий ТОВ «ДТК», - після набрання вироком законної сили залишити останньому по приналежності;

- велосипед марки «Україна» зеленого кольору, який доставлений до автопарку за адресою: м.Павлоград, вул.Тернівська, 7/6 та переданий під зберігальну розписку гр. ОСОБА_11 , - після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- СD-R диск із відеозаписом з камери відеоспостереження проїзної частини за 06.09.2022 року, який долучений до кримінального провадження, - після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.09.2022 року на автобус марки «Setra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , велосипед марки «Україна» зеленого кольору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1