В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001112 від 06.10.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської

області, громадянина України, з середньою спеціальною

освітою, працюючого ШУ «Тернівська» на посаді машиніста

електровозу, неодруженого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 20.07.2022 року, у вечірній час доби, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , звернув увагу на мобільний телефон марки «Vivo», який перебував у власності ОСОБА_5 , який визначив як об`єкт свого злочинного посягання. В цей час у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану. Надалі, ОСОБА_3 , 21.07.2022. реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, скориставшись тим, що в цей час ОСОБА_5 відпочивав, а саме спав, тобто його дії ніким непоміченими, розуміючи протиправний характер своїх дій, але не бажаючи відмовлятись від них, в умовах воєнного стану, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , а саме у зальній кімнаті, таємно шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, викрав мобільний телефон марки «Vivo» модель V2061, об`єм пам`яті телефону RAM 8 Gb, ROM 128 Gb, ІМЕІ 1- НОМЕР_1 , ІМЕІ 2- НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_5 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на суму 7 156,08 грн. В подальшому, ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно 20.07.2022 в вечірній час доби, перебуваючи разом із ОСОБА_5 , він викрав його мобільний телефон, який у подальшому відніс до ломбарду. У скоєному він щиро кається, шкоду потерпілому відшкодовано.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт крадіжки його мобільного телефону ОСОБА_3 . Просить суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Допитавши обвинуваченого, потерпілого, суд вважає, що ОСОБА_3 винний у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Його дії кваліфікуються за ч.4 ст. 185 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше не судимий, працює ШУ «Тернівська», не одружений, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, за місцем проживання характерезується добре, шкоду відшкодовано потерпілому, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженним, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що тяжких наслідків не настало, відношення останнього до того, що сталося, визнання своєї вини, щире каяття, те, що потерпілий не наполягає на позбавлені волі обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів має бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінльному провадженні:

- мобільний телефон марки «Vivo» модель V2061, об`єм пам`яті телефону RAM 8 Gb, ROM 128 Gb, чорного кольору, який передано на зберігання ОСОБА_5 залишити останньому за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні

Суддя ОСОБА_1 .