Справа № 296/6363/21
Ухвала

Іменем України

14 квітня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомир клопотання потерпілого ОСОБА_3 про відвід судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 щодо розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 365 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2023 на розгляд судді Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 , згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, надійшло клопотання потерпілого ОСОБА_3 , про відвід головуючого судді Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження у справі №296/6363/21 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 365 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 365 КК України.

Потерпілий ОСОБА_3 в обґрунтування клопотання про відвід зазначає, що головуючим суддею по даній справі є ОСОБА_4 , яка раніше брала участь у справі 296/9332/20 щодо притягнення його до відповідальності за ст. ст. 130, 173, 185 КУпАП та яка закрила провадження за строками накладання стягнення, проте встановила в його діях наявність вини. Протоколи, які були складені за вищевказаними статтями КУпАП та на підставі, яких справу було передано до суду, стосуються обвинувачених відносно, яких призначено розгляд по справі 296/6363/21.

Потерпілий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань не надходило.

Суддя ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду заяви про відвід.

Положення ст. 81 КПК України не передбачають обов`язкової участі осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні при вирішенні питання про відвід.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №296/6363/21 по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 365 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 365 КК України, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Підстави для відводу визначені нормами статей 75-76 КПК України.

Зокрема, ст. 75 КПК України визначені обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Так, згідно з вимогами зазначеної статті суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або, чи був він об`єктивним у цій справі, та (і) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Веттштайн проти Швейцарії»).

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

У судовому засіданні на підставі наявних матеріалів з`ясовано, що суддею ОСОБА_4 розглянуто справу №296/9332/20 та прийнято постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. ст. 130 ч. 1, 173, 185 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, на яку, зокрема, посилається потерпілий, заявляючи даний відвід.

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Таким чином, будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_4 в розгляді вказаної справи, не встановлено, та будь-яких обставин такої упередженості судом не встановлено, а незгода з процесуальними рішеннями та порядком розгляду суддею інших справ, не може бути підставою для відводу. У зв`язку з цим, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відвід судді ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 75,76,80-82 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 365 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 365 КК України, у справі №296/6363/21 відмовити за безпідставністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1