Справа № 761/9770/22
Провадження №1-кп/761/2487/2022
В И Р О К

іменем України

29 листопада 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000805 від 17.03.2022, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, незаміжньої, яка має на утриманні малолітню дитину - інваліда, з вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судимої 03.06.2021 Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 будучи раніше судимою за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила і маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, протягом року після засудження за цією статтею вчинила новий умисний злочин за наступних обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст.ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60-95-ВР (в редакції Закону № 530-V від 22.12.2006), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, наказу Міністерства охорони здоров`я України № 481 від 20.08.2008 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 634 від 29.07.2010, з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинила кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Так, 17.03.2022 приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_1 , за допомогою мобільного додатку «Telegram» незаконно придбала у невстановленої в ході досудового розслідування особи, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,496 г, та почала зберігати при собі без мети збуту.

В подальшому, 17.03.2022 року, о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи біля станції метро «Сирець», що за адресою: м. Київ, вул. Щусєва, 55, була зупинена працівниками поліції, де в ході проведення обшуку особи в порядку ст. 298-2 КПК України, у ОСОБА_1 виявлено та вилучено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,496 г, яку остання незаконно придбала та зберігала без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_1 протягом року після засудження за ст. 309 КК України незаконно придбала та зберігала психотропну речовину без мети збуту, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_1 винною себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнала повністю та розказала про обставини скоєного злочину так, як зазначено в обвинувальному акті.

Так, ОСОБА_1 пояснила, що 17.03.2022 року вона, маючи на меті придбати PVP, в мессенджері «Telegram» знайшла «магазин», в якому придбала психотропну речовину, після чого їй направили фото місця «закладки» із вказівкою на її місцезнаходження. Обвинувачена, перебуваючи у парку біля станції метро «Сирець», в денний час доби, забрала «закладку», в якій була психотропна речовина, яку вона стала зберігати для власного вживання, після чого до неї підійшли працівники поліції, яким обвинувачена видала заборонену речовину.

Обвинувачена, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 309 КК України, винною визнала себе повністю та щиро розкаялась, просила врахувати, що в неї на утриманні двоє неповнолітніх дітей, при цьому одна дитина з інвалідністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у тому, що вона протягом року після засудження за ст. 309 КК України незаконно придбала та зберігала психотропну речовину без мети збуту, та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначаючи обвинуваченій вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ступінь здійснення злочинного наміру та ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, дані, які характеризують її особу, те, що вона має на утриманні дитину інваліда, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо, має непогашену судимість за вчинення аналогічного кримінального правопорушення.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_1 суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1 не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 309 КК України.

З урахуванням даних про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, місце реєстрації, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обтяжуючих обставин, наявність малолітньої дитини з інвалідністю на утриманні у обвинуваченої, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_1 можливе без ізоляції її від суспільства, а тому призначає покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження нових злочинів.

Крім того, судом встановлено, що 03 червня 2021 року ОСОБА_1 була засуджена Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому, ні станом на день вчинення цього кримінального правопорушення, ні станом на день розгляду цього кримінального провадження в суді, ОСОБА_1 не сплатила штраф, призначений їй вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2021 року.

Водночас, положення ч. 3 ст. 72 КК України передбачають, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, оскільки ОСОБА_1 вчинила злочин не відбувши покарання, призначене їй вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2021, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання за сукупністю вироків, за правилами ст.ст. 71, 72 КК України та до покарання за цим вироком приєднує невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2021, яке слід виконувати самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так, стягненню з ОСОБА_1 підлягають судові витрати за проведення:

- експертизи матеріалів речовин та виробів №СЕ 19/111-22/9111-НЗПРАП від 12.04.2022 на суму 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок.

Із клопотанням про застосування запобіжного заходу сторона обвинувачення до суду не зверталась. Отже питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_1 визнати винуватою за ч. 2 ст. 309 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_1 покарання приєднати невідбуте покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2021 у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, який відповідно до ч. 3 статті 72 КК України виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення:

- експертизи матеріалів речовин та виробів №СЕ 19/111-22/9111-НЗПРАП від 12.04.2022 на суму 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок.

Речові докази:

- паперовий пакет з биркою із пояснювальними написами із кристалоподібною речовиною рожевого кольору яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,496 г. - знищити;

- DVD-R диск, з відеозаписом затриманням в порядку 298-2 КПК України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_2