ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/67/23 Справа № 174/238/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна,

за участю:

секретаря - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

адвоката - ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000022 від 18.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Мотивуючи постановлене рішення, слідчий суддя послався на те, що розмір шкоди, завданої цим кримінальним правопорушенням, в ході досудового розслідування не встановлено, що унеможливлює вирішення питання щодо наявності у цьому діянні ознак кримінального чи адміністративного правопорушення, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження, при цьому, вартість майна, на яке прокурор просить накласти арешт, органом досудового розслідування також не встановлювалася. Окрім того, слідчий суддя вказав на те, що органом досудового розслідування поза розумним сумнівом не встановлена фактична вага соняшника, яке зберігається у ФГ «АГРОМИР», на яке прокурор просить накласти арешт, як і належним чином не встановлено кому саме належить насіння соняшнику, що зберігається у ФГ «АГРОМИР». За цих обставин, й врахувавши, що цивільний позов у провадженні заялено не було, суд дійшов висновку, що підстави для накладення арешту на майно відсутні.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на тимчасово вилучене майно - насіння культури соняшник, масою 22 740 кг, яке зберігається в приміщенні ангару № 2 ФГ «АГРОМИР» по вул.Промислова, 9, в м.Вільногірськ, Кам`янського району, Дніпропетровської області і належить Вільногірській міській раді Дніпропетровської області, як власнику (розпоряднику) земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної форми власності з кадастровим номером :01:030:0010, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження цим майном.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на незаконність судового рішення, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Так, прокурор вказує, що посилання слідчого судді на відсутність у клопотання визначення розміру шкоди, завданої власнику самовільно зайнятої земельної ділянки, є помилковою, оскільки на цей час досудове розслідування ще триває, та ця обставина підлягає доказуванню, у розумінні ст. 91 КПК України. При цьому, вказуючи на відсутність розміру завданої шкоди, на переконання прокурора, слічий суддя фактично надав оцінку наявності складу кримінального правопорушення, чим вийшов за межі клопотання про арешт майна. Прокурор наголошує на тому, що розрахунок розміру шкоди здійснено заявником УАКБ та ЖКГ ВМР і становить 480922 грн. 75 коп, однак на цей час на вимогу органу досудового розслідування розрахунок з ГУ Держгеокадастру не отримано, що в свою чергу позбавляє можливості призначити відповідну експертизу. Разом з цим, прокурор вказує і на хибність висновків суду про наявність розбіжностей у масі насіння соняшника, оскільки маса 41400 кг та 22740 кг підтверджені належними доказами, а пояснити факт прийняття 18,460 т ФГ "Агромир" не вдалося. До того ж, прокурор не погоджується і з твердженням слідчого судді про невстановлення власника насіння соняшнику, яке зберігається ФГ "Агромир", оскільки органом досудового розслідування належними та допустимими доказами встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:030:0010, є земельної ділянкою комунальної форми власності й жодній особі у власність або користування не передавалась, та є самовільно зайнятою, а отже врожай належить її власнику - Вільногірській територіальній громаді.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 статті 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею було дотримано в повній мірі.

Так, клопотанням прокурора та наданими до нього матеріалами підтверджено, що ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000022 від 18.05.2022 за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В межах цього провадження, прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна - насіння культури соняшник масою 22 740 кг, яке зберігається в приміщенні ангару № 2 ФГ «АГРОМИР» по вул.Промислова, 9, в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області і належить Вільногірській міській раді Дніпропетровської області як власнику (розпоряднику) земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної форми власності з кадастровим номером :01:030:0010.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання, прокурор посилався на необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів у провадженні, встановлення винної особи, повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, відшкодування збитків, завданих правопорушенням, зібранню доказів злочинної діяльності та подальшого доказування вищевикладених фактів.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого.

Відмовляючи у задоволені клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього докази, вказав, що підстави для накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди відсутні, а факт визнання зазначеного у клопотанні насіння соняшнику у цьому кримінальному провадженню речовим доказом не може слугувати достатньою підставою для накладення арешту.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність підстав для накладення арешту на це майно, оскільки матеріали провадження не містять належних доказів на підтвердження його відповідності критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а мета відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди на цей час не може слугувати підставою для накладення арешту на насіння соняшнику, оскільки цивільний позов заявлено не було.

Інші доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді є непереконливими, суперечать наявним доказами в матеріалах провадження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми доказами, належно дослідженими судом й зводяться до переоцінки доказів досліджених судом.

Отже, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і каайціному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_4