27.12.2022 Провадження №1-кп/389/209/21 ЄУН 398/3062/20
У Х В А Л А

27 грудня 2022 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001133 від 08 червня 2020 року стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.152, ч.1 ст.162ККУкраїни, -

В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні прокурор завив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Зазначаючи, що ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09.11.2022 скасовано ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.10.2022 про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та засосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дія якого закінчується 09.01.2023. Посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, зазначені у ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Проти зміни запобіжного заходу категорично заперечив, посилаючись на те, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того, враховуючи, що у зв`язку з тривалою широкомасштабною збройною агресією російської федерації про України, на території України з 24.02.2022 діє воєнний стан. Тлумачення листа Верховного Суду №1/0/2-2022 від 03.03.2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» дає підстави стверджувати, що запровадження воєнного стану одночасно з проявами збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності, також по суті є ризиками, які у разі будь-яких непердбачуваних дій на території України, під час яких контроль органів досдового розслідування чи процессуального керівництва може бути зменшений, як наслідок вказані обставини будуть сприяти обвинувачному у спробах ухилитись від суду та/або прокуратури, а тому мають бути враховані при вирішенні притання застосування запобіжних заходів. Зазначив, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, встановлені ризики є дійсними та триваючими, обвставин, які б свідчили про те, що обраний зпобіжний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у справи та свободи обвинуваченого, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Обвинувачений та його захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Захисники просили змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час. ОСОБА_4 підтримав клопотання захисників, проте пояснив що має намір працевлаштуватися, щоб утримувати сім`ю та допомагати волонтерам. тому просив змінити запобіжний захід у виді домашнього арешту на особисту поруку.

Вислухавши у судовому засіданні думку учасників процесу, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 утримувався під вартою до 09.11.2022, а саме до зміни Кропивницьким апеляційним судом запобіжного заходу на домашній арешт.

При розгляді клопотання прокурора та захисників обвинуваченого, суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 в справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Прокурор в судовому засіданні довів реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи обвинуваченого, проте не надав фактичних даних, котрі із певною вірогідністю давали підстави стверджувати, що інші запобіжні заходи, а саме домашній арешт у нічний час, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Твердження про те, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчиняти інші злочини, ґрунтується на припущеннях.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так само і продовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі (рішення у справі «Летельє проти Франції», «Гораль проти Польщі», «Ілійков проти Болгарії»).

На переконання суду можливість ОСОБА_4 ухилитись від суду з метою уникнення відповідальності, є лише припущенням сторони обвинувачення, а запобігти вказаним ризикам дасть можливість більш м`який запобіжний захід домашній арешт у нічний час, з урахуванням наданняя можливості обвинуваченому працевлаштуватися, про необхідність чого останній заявив у судовому засіданні, буде достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час на даній стадії кримінального провадження зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого на час подальшого судового розгляду.

Покладення ж на обвинуваченого ряду обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, сприятиме зменшенню та стримуванню ще наявних ризиків.

Водночас, клопотання обвинуваченого про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки задоволенню не підлягає, оскільки належним чином не обґрунтоване та враховуючи зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час, суд вважає що такий запобіжний захід в разі його належного виконання, ніяким чином не обмежуватиме обвинуваченого у його правах та свободах.

Керуючись ст.ст.177, 331, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого та його захисників задовольнити частково.

Змінити запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто до 27.02.2023 року.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 покидати місце постійного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 у нічний часбез дозволу суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-утриматися від спілкування із свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

В частині клопотання обвинуваченого та захисту про передання ОСОБА_4 на поруки відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем перебування ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1