Справа № 524/4861/22
Провадження 1-кп/524/200/23
УХВАЛА

07.02.2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчук Полтавської області кримінальне провадження, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001165, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.01.1998 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 30.07.1999 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі;

-19.12.2003 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 20.12.2006 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;

-18.06.2007 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточне покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 20.03.2010 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 4 місяці 20 днів;

- 25.06.2012 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано 9 місяців позбавлення волі за вироком Хорольського районного суду та остаточно засуджений до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.07.2014 року по відбуттю строку покарання;

- 15.06.2020 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 126 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

- 09.12.2021 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Автозаводського районного суду м.Кременчука надійшов обвинувальний акт у кримінальному проваджені №0001165 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання, яким просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що відповідно до ст.. 12 КПК України злочин, який йому інкримінуються відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за який відповідно карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років. Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, сокільки не відпали ризики, що передбачені вище вказаною статею.

Захисник ОСОБА_4 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12.12.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 було обранно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.02.2023 року включно.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 закінчується, однак, завершити кримінальне провадження неможливо, за кримінальним провадженням проведено підготовче судове засідання, обвинувальний акт призначено до судового розгляду.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такі, як тримання під вартою та домашній арешт.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 інкриміноване кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину покарання за вчинення яке, у разі доведеності вини, передбачено до 8 років позбавлення волі. Тому у суду є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, ОСОБА_5 може переховуватися від суду, тобто наявні ризики, передбачені п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Після відкриття сторонами доказів, зокрема анкетних даних потерпілого, свідків, спеціалістів, експертів, враховуючи, що судовий розгляд за кримінальним провадженням ще не розпочато, існує велика ймовірності впливу та чинення тиску з боку обвинуваченого ОСОБА_5 на потерпілого та свідків, які ще судом не були допитані, тобто існування на даній стадії розгляду вказаного кримінального провадження ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 не одружений, не працює, раніше судимий за злочини проти власності. Крім того, ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час не втратив своєї актуальності. Так, обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засудженим 09.12.2021 року Крюківським районним судом м.Кременчука за ч.2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту, не відбувши вказаного покарання, знов 26.07.2022 року вчинив злочин.

На даній стадії судового провадження та тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі доведеності вини та визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину за рішенням суду, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень ЄС з прав людини «Прокопенко проти України» та «Лабітта проти Італії», суд приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Тяжкість злочинів не є єдиною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , на даний час відсутні докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики на даний час втратили свою актуальність.

Разом з тим, виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки. З метою повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, подальшої доставки обвинуваченого до судового засідання, запобіганню перешкоджанню розгляду кримінального провадження та вчинення іншого кримінального правопорушення, міру запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 обрати у вигляді тримання під вартою.

На даний час об`єктивних даних, або документальних підтверджень про зміну підстав та виключення ризиків щодо продовження запобіжного заходу з часу затримання, обвинуваченим, чи захисником суду не надано.

Тому, на думку суду, оскільки в цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прдовження обвинуваченому ОСОБА_5 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

В зв`язку із чим обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів, а саме: до 07.04.2023 року включно.

Керуючись ст.ст. 331, 369, 392 КПК України, суд ,

П О С Т А Н О В И В :

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на 60 днів, до 07.04.2023 року включно, залишивши без змін раніше визначений судом розмір застави і обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя Ліна ОБРЕВКО