Справа №591/6342/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/152/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/6342/22 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.01.2023 щодо накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР жодній особі не пред`явлено підозру, 09.12.2022 в ході обшуку вилучено та накладено арешт на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , жодних слідчих дій з вилученою деревиною не проведено, слідчий не міг пояснити в суді, які ж сліди злочину на деревині виявлені, цивільний позов не заявлений, відсутня потерпіла особа. Жодних доказів, що вилучена деревина здобута злочинним шляхом та містить сліди злочину чи є об`єктом кримінального правопорушення не надано, ОСОБА_8 деревину придбав законним способом і на суді надавав документи у вигляді ТТН.

13.12.2022 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури звернувся ст. слідчий в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 , яке обґрунтував тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження за фактом незаконного порубу деревини, крадіжок деревини групою осіб у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та інших осіб.

09.08.2022 відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000081 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК. В ході обшуку нежитлових приміщень, де розташована пилорама ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено обладнання для деревообробки, на якому здійснювалось розпилювання деревини, а також деревина. Будь-яка дозвільна документація на роботу об`єкту з підвищеною небезпекою пилорами відсутня, а також відсутні документи про походження деревини. Трактор колісний БЕЛОРУС-82.1, д. н. з. НОМЕР_1 , належний ДП «Охтирське лісове господарство», під керуванням тракториста ОСОБА_12 здійснював перевантаження деревини. При цьому ОСОБА_12 перебував на даній території у робочий час без жодних нарядів та шляхових листів від ДП «Охтирське лісове господарство» і без відома керівництва підприємства.

10.12.2022 вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та долучені до матеріалів.

Оскільки вилучені 09.12.2022 речі містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, тому слідчий просив накласти на них арешт.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.01.2023 на зазначене у клопотанні слідчого майно був накладений арешт. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що відносно вилученого майна існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, відповідає критеріям речових доказів оскільки встановлюються обставини щодо незаконного порубу та крадіжок деревини.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи власника майна ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно п. 1-2, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що арешт повинен бути накладений на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином умотивовано та ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки при вирішенні зазначеного вище питання слідчим суддею дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме наявність правової підстави для арешту майна, можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Так, слідчим з ОВС СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000081 від 09.08.2022 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК щодо факту незаконного порубу деревини і крадіжок деревини групою осіб у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та інших осіб.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_8 без відповідних документів на право зайняття підприємницькою діяльністю та необхідних дозвільних документів на пилораму в АДРЕСА_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , організував проведення незаконних порубів лісових насаджень на території Охтирського району. ОСОБА_12 викрадав деревину на території Охтирського району та за домовленістю з ОСОБА_8 здійснював її завезення на пилораму.

В ході обшуку 09.12.2022 нежитлових приміщень, де розташована пилорама ОСОБА_8 , було виявлене обладнання для деревообробки, на якому здійснювалось розпилювання деревини, а також деревина. Будь-яка дозвільна документація на роботу об`єкту з підвищеною небезпекою, тобто пилорами, була відсутня, а також були відсутні документи про походження деревини. Також на території пилорами був виявлений трактор колісний БЕЛАРУС-82.1, д. н. з. НОМЕР_1 , належний ДП «Охтирське лісове господарство», яким кермував тракторист ОСОБА_12 , що здійснював перевантаження деревини. ОСОБА_12 перебував на даній території у робочий час, без жодних нарядів та шляхових листів від ДП «Охтирське лісове господарство» і без відома керівництва.

Постановою від 10.12.2022 вилучені в ході обшуку речі були визнаними речовими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту вилученого майна, оскільки на даний час існує необхідність в забезпеченні збереження цього майна як речового доказу. При цьому викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність доказів того, що вилучене майно, зокрема, деревина містить сліди злочину та було знаряддям його вчинення є безпідставними і задоволенню не підлягають, так як існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене майно, могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, або містити інші відомості, які мають істотне значення для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК, що у свою чергу згідно ч. 3 ст. 173 КПК дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному кримінальному провадженні є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, громадянина, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, неможливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного в ухвалі майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, ні власником майна, ні його представником не надано та колегією суддів не встановлено.

Слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та в межах відповідного законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги представника власника майна з цього приводу задоволенню не підлягають.

Необхідно зауважити, що слідчий суддя на даному етапі досудового провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо, а тому на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя повинен визначити лише те, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали, та підлягають перевірці під час досудового розслідування.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.01.2023 щодо арешту майна залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4