Справа № 522/1566/23
Провадження по справі №1-кс/522/490/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000017 від 20.01.2023, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно.

У судове засідання дізнавач та прокурор не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, клопотання не підтримали та не довели наявність підстав для арешту майна, передбачених ст.170 КПК України.

У судове засідання власник майна та його представник не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити особисту явку та подання доказів.

Неявка дізнавача і прокурора є фактично невиконанням цими суб`єктами обов`язку довести обставини, передбачені ст.170 КПК України, що позбавляє слідчого суддю можливості повно та всебічно з`ясувати сукупність обставин, із якими закон пов`язує вирішення питання про накладення арешту на майно, а отже, є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Крім того, дослідивши подане клопотання, слідчим суддею встановлено відсутність постанови про призначення групи слідчих та групи прокурорів.

Відповідно до ч.1 ст.37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до ч.2 ст.37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Виходячи з положень ч.1 ст.37, ч.2 ст.37, ч.ч.1,3,6 ст.110 КПК, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст.36 КПК, у кримінальному провадженні, є обов`язковою.

Не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням з повноваженнями, передбаченими ст.36 КПК, і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури.

Зазначена правова позиція викладена в рішенні ВС колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.12.2019, справа №235/6337/18 провадження №51-2641км19.

Крім того, Об`єднана палата дійшла висновку, що за змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.

За вказаних обставин, застосування заходу забезпечення кримінального провадження за відсутності ініціаторів клопотання та належного підтвердження про наявність процесуальних повноважень не відповідає вимогам КПК України, а тому у задоволені клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.22, 170 - 173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000017 від 20.01.2023, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий судя Віктор ПОПРЕВИЧ