Дата документу 24.11.2022 Справа № 335/8608/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/8608/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1213/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 4 серпня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Миро-Любовка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, не одружений, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не маючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 19 грудня 2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень;

2) 13 липня 2020 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2020 року та призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 13 вересня 2020 року.

Зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 3 квітня 2020 року по 28 травня 2020 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 320 грн. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

13 вересня 2020 року, приблизно о 18.00 годині, ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину «Ням-Ням», який розташований за адресом: м. Запоріжжя, вул. Яценко, буд. 10-А, помітив сидячого на сходах потерпілого ОСОБА_9 , поряд з яким лежав мобільний телефон «Samsung Galaxy J7» в корпусі золотистого кольору, вартістю 3054 грн. 20 коп., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з номером НОМЕР_1 , сім-карта оператора ТОВ «Лайфселл» з номером НОМЕР_2 та флеш-накопичувач «SP micro SD» 16 GB, які матеріальної цінності не мають.

Далі, ОСОБА_7 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та схопив з підлоги мобільний телефон «Samsung Galaxy J7» в корпусі золотистого кольору. Утримуючи при собі мобільний телефон «Samsung Galaxy J7» ОСОБА_7 почав тікати з місця скоєння кримінального правопорушення, при цьому потерпілий ОСОБА_9 побіг за останнім.

У подальшому, ОСОБА_7 , розуміючи протиправний характер своїх дій та те, що за ним женеться потерпілий ОСОБА_9 , з метою доведення злочину до кінця, скрився у прилеглих дворах від місця скоєння кримінального правопорушення, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток у розмірі 3054 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, за показаннями потерпілого ОСОБА_9 , не ОСОБА_7 , а інша особа пограбувала його, а під час досудового слідства (в ході пред`явлення для впізнання) він також вказав, що серед чотирьох осіб немає того, хто скоїв проти нього злочин.

Свідок ОСОБА_10 пояснював, що під час вилучення у обвинуваченого мобільного телефону потерпілого не було, проте свідок ОСОБА_11 зазначав, що потерпілий був та сварився з обвинуваченим.

Свідок ОСОБА_12 взагалі не пам`ятає, як саме відбувалось впізнання обвинуваченого потерпілим.

Також у вироку відсутні показання ОСОБА_10 в частині того, що він та свідок ОСОБА_13 дізналися саме від працівників поліції про те, що обвинувачений забрав у потерпілого телефон, а на уточнююче питання про те, чи чув він особисто щоб ОСОБА_7 казав, що забрав мобільний телефон у нетверезого потерпілого, свідок ОСОБА_10 відповів, що точно не пам`ятає.

Під час досудового та судового слідства не було встановлено, чи є кофта темного кольору, зображена на відеофайлі, та вилучена у ОСОБА_7 кофта темно-синього кольору, однією й тією ж кофтою, оскільки не була проведена фототехнічна експертиза.

Разом з тим, суд сам ідентифікував цю кофту, взявши на себе функції експерта.

Відповідно до протоколу огляду предмету від 14 вересня 2020 року, свідку ОСОБА_14 було пред`явлено кофту для впізнання, і вона пояснила, що невідома особа тікала в такій самій кофті, але «не в тій самій».

До того ж, свідок ОСОБА_14 не була допитана під час судового розгляду.

Вважає, що суд безпідставно, спираючись тільки на непрямі свідчення, ухвалив обвинувальний вирок, хоча умислу у діях ОСОБА_7 встановлено не було.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий, який виправдати ОСОБА_7 або призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу без доповнень та просили її задовольнити, прокурора, яка вирок суду вважала законним, обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.

Так, у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 13 вересня 2020 року він випивав у «наливайці», де ходив якийсь хлопець та продавав телефон за 600 гривень. Телефон нікого не зацікавив, і він попрохав подивитись. Цей хлопець погодився його продати за 400 гривень і він його купив. Через 30 хвилин він вийшов на вулицю і його зупинили поліцейські. Вони почали перевіряти наявність документів, але їх у нього не було. В руках він тримав телефон. Телефон почав дзвонити, він відповів, і невідома особа повідомила, що це його телефон. Він відповів, що телефон щойно купив і запропонував віддати телефон через 2 години, тому що випив і майже дійшов до дому. Це було до зупинки поліцією. Поліцейським відразу сказав, що телефон він купив. Один з поліцейських залишився з ним, а інший поїхав кудись на машині. Потім приїхали співробітники райвідділу і привезли потерпілого, який впізнав його як особу, яка заволоділа телефоном. Також були присутні двоє понятих. При вилученні телефону при понятих, він пояснював, що телефон купив.

Додатково обвинувачений пояснив, що не може стверджувати, що потерпілий його впізнав. Потерпілий, коли подивився на нього, кивнув головою вгору-вниз, можливо на запитання, чи впізнає він його. На питання захисника обвинувачений пояснив, що у райвідділі потерпілий його не упізнав, його три рази просили подивитись.

Також зазначив, що того дня він був одягнутий в кофту темно-синього кольору, спортивні штани, кросівки та кепку, при ньому був пакет білого кольору.

Таким чином, у суді першої інстанції та в апеляційній скарзі сторона захисту повністю заперечує факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_9 , і позиція обвинуваченого зводиться до того, що мобільний телефон він купив у хлопця за 400 гривень, а злочин у відношенні потерпілого він не вчиняв не він.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого та доведення в повному обсязі його вини саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.

Так, потерпілий ОСОБА_9 у суді першої інстанції показав, що в той день, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, він сидів на сходах біля магазину. Поряд з ним лежав телефон. В якийсь момент він відкрив очі та побачив, що до нього підійшов невідомий чоловік та схопивши телефон побіг. Він побіг за ним, але догнати не зміг. Після чого звернувся до правоохоронних органів, які через деякий час повідомили йому, що затримали ту людину, проте на вимогу показати цю особу, відмовили. Його привезли на місце затримання, після чого відвезли на огляд на наявність алкогольного сп`яніння. Що відбувалось у районному відділку поліції він пам`ятає частково. Йому показали людину і сказали, що це він вкрав у телефон. Але він був на впізнанні і може стверджувати, що це не він.

Додатково пояснив, що не пам`ятає, у що була одягнена особа, яка вкрала телефон, пам`ятає лише те, що він був у темній кофті та в капюшоні.

Також зазначив, що поліцейських викликала дівчина, яка працює у магазині. Поліцейським він розповів усе як було. Після цього вони стояли спілкувались і їм по рації прийшло повідомлення, що особу затримано приблизно в кілометрі від місця події. Його посадили в автомобіль і вони поїхали на місце затримання. Коли він попрохав показати затриманого, то йому відмовили. Принесли телефон, він підтвердив що телефон належить йому. Вперше йому показали особу через кілька тижнів на впізнанні. Він приїхав у відділок, в коридорі йому показали чотири людини, серед них нікого не впізнав.

Свідок ОСОБА_11 , який працює інспектором в УПП Запорізької області, у суді першої інстанції показав, що було скоєно грабіж, відпрацьовували орієнтування по вул. Льва Товстого. В орієнтуванні було вказано, що в магазині чоловік зростом 170 см, вдягнений в чорну кофту з капюшоном, вихопив телефон з кишені, при собі мав пакет білого кольору. При відпрацюванні було помічено людину, який підходив під орієнтування, проте він був не в кофті, а в футболці. Вони вирішили перевірити, у пакеті було виявлено кофту з капюшоном темного кольору, а в кишені телефон золотистого кольору. Викликали наряд, який відпрацьовував також виклик з потерпілим. Приїхав інший наряд, потерпілий впізнав телефон і того, хто його забрав. Після цього викликали слідчо-оперативну групу.

Додатково повідомив, що чоловік підходив по орієнтуванню за ростом, худою статурою, при ньому був пакет білого кольору. Між викликом та виявленням підозрюваного пройшло близько 40-60 хвилин. Потерпілий впізнав телефон і чоловіка. Потім потерпілого та підозрюваного розвели по сторонам, так як вони почали сваритись. Потерпілого посадили в патрульний автомобіль, а підозрюваний залишився стояти разом з ними. Потерпілий знаходився у стані алкогольного сп`яніння, підозрюваний якщо і був в стані алкогольного сп`яніння, але не так, як потерпілий.

Свідок ОСОБА_15 , який працює командиром взводу в УПП Запорізької області, у суді першої інстанції показав, що був виклик екіпажу у зв`язку з вчиненням грабежу. Невідомий вихопив у потерпілого телефон у продуктовому магазині і побіг у невідомому напрямку. При опрацюванні території було помічено людину, яка підходила по прикметам. Він представився як ОСОБА_16 . У ході огляду в нього було виявлено пакет з чорною кофтою, яка підходила по прикметам, а також телефон золотистого кольору. При набранні на який, по номеру вказаного потерпілим, він задзвонив. Чоловіка було затримано та викликано оперативну групу.

Додатково повідомив, що орієнтування було на особу, зріст 170 см, одягнутий у чорну кофту. Потерпілий знаходився біля магазину, з ним працював інший екіпаж. Потерпілого привозили на місце затримання. Потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_13 у суді першої інстанції показав, що він з товаришем стояв та пив каву. Під`їхала патрульна машина та їх попросили бути понятими. Їх підвезли біля дамби. Там стояв молодий чоловік та кілька машин патрульної поліції. При нас з кишені дістали у нього телефон, все зафіксували. Затримана особа була вдягнена у шорти та футболку. Або телефон або чохол телефону був золотистого кольору, який дістали у затриманого, якій пояснював, що телефон йому не належить. Друг був іншим понятим, вони разом підписували протокол.

Свідок ОСОБА_10 у суді першої інстанції показав, що вони разом з ОСОБА_13 були у якості понятих при вилученні телефону у чоловіка, який представився як ОСОБА_16 та дістав із кишені телефон. Сказав, що телефон не його. Затриманий пояснював, що забрав телефон у якоїсь нетверезої людини. Телефон «Samsung» срібного чи золотистого кольору ОСОБА_7 дістав сам з кишені. Потім поліцейські упакували телефон у контейнер. Було підписано протокол.

На переконання колегії суддів, показання потерпілого ОСОБА_9 , надані ним у суді першої інстанції, є неінформативними, він не зміг упевнено вказати на обвинуваченого ОСОБА_7 як на особу, яка викрадала його мобільний телефон, оскільки потерпілий знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а також не пам`ятає одяг, у який був одягнутий грабіжник.

Разом з тим, підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку свідків.

Показання вищезазначених свідків у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчиненого кримінального правопорушення, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку.

Так, з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13 вересня 2020 року та фототаблиці до нього вбачається, що біля будинку № 90 по вул. Льва Толстого затримано ОСОБА_7 , у якого в лівому кармані штанів виявлено та вилучено мобільний телефон «Samsung Galaxy J7» в корпусі золотистого кольору та кофту темно-синього кольору з капюшоном, яка має дві зовнішні кишені, що розташовані у нижній частині, на яких мається надпис «CLASSIC».

На фототаблиці до протоколу, зокрема на фотографії № 1 зафіксовано, що ОСОБА_7 також був одягнутий у спортивні штани синього кольору, з характерними вертикальними полосами помаранчевого кольору (що розташовані по боках штанів), а також у шльопанці синього кольору з білою підошвою (т. 1, а.с. 41-45).

З протоколу огляду місця події від 13 вересня 2020 року та фототаблиці до нього вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, яка розташована перед крамницею «Ням-Ням», розташованої за адресом м. Запоріжжя, вул. Яценко, буд. 10-А, за наслідками якого нічого не вилучалось (т. 1, а.с. 46-51).

З протоколу огляду предмету від 14 вересня 2020 року та фототаблиці до нього вбачається, що потерпілому ОСОБА_9 пред`явлено кофту темно-синього кольору з капюшоном, яка має два зовнішні кишені, які розташовані у нижній частині, на яких мається надпис «CLASSIC», і потерпілий підтвердив, що особа, яка 13 вересня 2020 року, приблизно о 18.00 годині, біля магазину за адресом АДРЕСА_2 , відкрито викрала його мобільний телефон «Samsung Galaxy J7», та якого він намагався наздогнати, була в такій самій кофті (т. 1, а.с. 52-54).

З протоколу огляду предмету від 14 вересня 2020 року та фототаблиці до нього вбачається, що свідку ОСОБА_14 пред`явлено кофту темно-синього кольору з капюшоном, яка має два зовнішні кишені, які розташовані у нижній частині, на яких мається надпис «CLASSIC», і свідок пояснила, що 13 вересня 2020 року, приблизно о 18.00 годині, вона заходила до магазину, у якому працює за адресою: АДРЕСА_2 , після чого по камері відеоспостереження вона побачила, як невідома особа, яка тікала, була в такій самій кофті (т. 1, а.с. 55-57).

З висновку експерта № 3242/20 від 17 вересня 2020 року вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy J7» в корпусі золотистого кольору, 2018 року випуску, який був у справному стані, без ушкоджень корпусу та дисплею станом на 13 вересня 2020 року з урахуванням зносу становила 3054 грн. 20 коп. (т. 1, а.с. 61-64).

З протоколу огляду відеозапису від 14 вересня 2020 року та додатку до нього вбачається, що об`єктом огляду є записи з камери відеоспостереження, що знаходиться біля входу до крамниці «Ням-Ням», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

З відеозапису вбачається, що на сходах до крамниці сидить чоловік. 0 17:14:54 до сходів підходить інша особа, вдягнута у штани темного кольору з полосами помаранчевого кольору на боках, темну кофту з капюшоном, одягнутим на голову, взутий у шльопанці. Дана особа становиться навпроти ніг чоловіка, який сидить на сходах. 0 17:15:05 вказана особа піднімається по сходах та зникає з поля зору камери відеоспостереження. О 17:15:30 описаний чоловік спускається сходами та починає рух в протилежний від камери бік. Після чого зі сходів піднімається чоловік, який вдягнутий у шорти без футболки та починає йти за чоловіком, який до цього спускався сходами (т. 1, а.с. 58-59).

Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив саме відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_9

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги з приводу того, що визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції не врахував відсутність належних доказів на підтвердження його вини і не взяв до уваги докази його невинуватості.

Так, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 надали суду повністю логічні та змістовні пояснення з приводу обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, їх показання повністю узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами.

Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції вірно та об`єктивно оцінивши всі фактичні обставини, в тому числі і повідомлені стороною захисту, прийшов до висновку про неспроможність позиції захисту та зазначив підстави, з яких він приймає до уваги докази сторони обвинувачення та відкидає докази захисту.

На переконання колегії суддів, жодних об`єктивних підстав для обмови свідками обвинуваченого стороною захисту не наведено.

Між тим, щодо істотних обставин кримінального провадження показання свідків повністю узгоджуються, і докладність змісту їх показань, їх узгодженість в частині, що стосується істотних обставин події, а також відсутність у свідків підтверджених мотивів для обмови ОСОБА_7 повністю спростовує твердження сторони захисту про те, що їх показання не доводять вину обвинуваченого.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що свідки не пам`ятали багатьох обставин справи (чи був потерпілий під час вилучення мобільного телефону у обвинуваченого, чи чули свідки особисто від обвинуваченого, що саме він забрав мобільний телефон), то колегія суддів вважає, що з урахування проміжку часу, який минув з моменту вчинення злочину до моменту допиту свідків в суді першої інстанції, вказані в апеляційній скарзі обставини не є істотними та такими, що вплинули або могли вплинути на правильність висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що у вироку відсутні показання свідка ОСОБА_10 , повністю спростовуються мотивувальною частиною оскаржуваного вироку, в якому викладено зміст наданих ним у суді першої інстанції показань.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги з приводу того, що оскільки в суді першої інстанції не була допитана свідок ОСОБА_14 , то суд не повинен був брати до уваги протокол огляду предмету (кофти) від 14 вересня 2020 року за її участі, тому що показання, надані в суді першої інстанції та документ протокол огляду предмету, є різними процесуальними джерелами доказів.

На переконання колегії суддів, показання потерпілого ОСОБА_9 та свідків, у сукупності з дослідженим судом першої інстанції відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої біля входу до крамниці «Ням-Ням» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Яценко, буд. 10-А, доводять вину обвинуваченого у вчиненні грабежу.

Так, колегія суддів враховує той факт, що саме у обвинуваченого ОСОБА_7 було виявлено мобільний телефон, який у подальшому впізнав потерпілий ОСОБА_9 як свою власність, а в пакеті обвинуваченого було виявлено кофту темно-синього кольору, яка підходила під орієнтування.

Крім того, свідок ОСОБА_13 показав, що в ході затримання обвинувачений пояснював, що мобільний телефон йому не належить, а свідок ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_7 казав, що забрав телефон у якоїсь нетверезої людини.

Колегія суддів вважає, що важливе доказове значення в даному кримінальному провадженні має зміст протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13 вересня 2020 року та фототаблиці до нього, а також зміст відеозапису з камери відеоспостереження, зокрема в частині прикмет нападника та його одягу, які повністю доводять вину саме обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні грабежу.

На фото № 1 додатку до протоколу затримання зафіксовано, що ОСОБА_7 був одягнутий у кофту темно-синього кольору з капюшоном, яка має дві зовнішні кишені, що розташовані у нижній частині, на яких мається надпис «CLASSIC», спортивні штани синього кольору, з характерними вертикальними полосами помаранчевого кольору (що розташовані по боках штанів), а також у шльопанці синього кольору з білою підошвою.

У свою чергу, з відеозапису з камери відеоспостереження, розташованої біля входу до крамниці «Ням-Ням» (якою зафіксовано обставини вчинення злочину) чітко вбачається, що чоловік, який пограбував потерпілого, був одягнутий кофту з капюшоном, в спортивні штани синього кольору, з характерними вертикальними полосами помаранчевого кольору (що розташовані по боках штанів), а також у шльопанці синього кольору з білою підошвою.

Вказаний одяг особи, зафіксованої на відеозаписі, повністю співпадає з тими речами, у які був одягнутий обвинувачений ОСОБА_7 під час його затримання співробітниками поліції.

Причому ключовими елементами одягу нападника, які вирізняють його та заслуговують на особливу увагу, є саме спортивні штани синього кольору з вертикальними полосами помаранчевого кольору та шльопанці.

Колегія суддів вважає, що саме сукупність цих елементів одягу нападника поза розумних сумнівів доводить, що обвинувачений ОСОБА_7 і є тією особою, яка відкрито заволоділа майном потерпілого ОСОБА_9 .

Інші доводи апеляційної скарги щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_7 є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами.

Доводи апеляційної скарги про неповноту судового слідства, колегія суддів також вважає такими, що суперечать зібраним доказам, оскільки з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання вбачається, що впродовж судового розгляду були допитані всі свідки, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого.

Доводам обвинуваченого у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням йому остаточного покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі, і підстави для призначення йому більш м`якого покарання відсутні.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 4 серпня 2022 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20