Справа № 216/7869/21
Провадження № 1-кп/216/317/23
ВИРОК

іменем України

04 квітня 2023 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 000008 від 21 квітня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 29.12.2021 року вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК Україні до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 18.05.2022 року вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК Україні до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2020 року приблизно об 11.00 год. ОСОБА_3 , маючи ключ від вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 та умисел на таємне викрадення чужого майна і обернення його на свою користь, діючи з корисливих мотивів, достовірно знаючи про тимчасову відсутність власниці квартири ОСОБА_6 за місцем проживання, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, проник до приміщення вказаної квартири, звідки таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_6 майно, а саме: ноутбук марки «Dell» вартістю 6 900 грн, планшет «IPad» вартістю 1 899 грн 76 коп. у чохлі рожевого кольору невстановленої вартості, пристрій для очистки обличчя «Sonik» вартістю 716 грн 76 коп., машинку для стрижки - тример марки «Orion» і каблучку з жовтого металу невстановленої вартості. Після цього ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 9 516 грн 34 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованому злочині визнав повністю і дав суду такі показання. З потерпілою ОСОБА_6 він знайомий по роботі, перебував у неї в гостях раніше та взяв ключ від її квартири. У грудні 2020 року в денний час він, скориставшись відсутністю потерпілої вдома, оскільки в дворі будинку не було її автівки, зайшов до квартири потерпілої без її згоди, звідки забрав належні останній ноутбук, планшет, тример і каблучку. У подальшому викрадені речі його знайомий здав до ломбарду, а отримані гроші він витратив на власні потреби. Тример він добровільно видав працівникам поліції, які повернули його потерпілій. Водночас обвинувачений зазначив, що в обвинувальному акті всі обставини викладено правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, зокрема фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось. Цивільний позов потерпілої він визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному, повністю визнає пред`явлений потерпілою цивільний позов та вважає справедливим покарання, яке йому просив призначити прокурор.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, подавши до суду цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також заяву про розгляд справи за її відсутності та призначення обвинуваченому суворого покарання.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілої.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду всіх присутніх учасників судового провадження на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно цивільного позову й процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого йому злочину. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, а також інших учасників судового провадження, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів і наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі, не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується посередньо, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває (а.к.п. 40-48).

Разом з тим суд бере до уваги, що завдана злочином шкода потерпілій ОСОБА_6 не відшкодована, але обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав заявлений потерпілою цивільний позов.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та наслідки, обстановку й мотиви скоєння злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, перед і пост кримінальну поведінку, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність роботи, родини та утриманців, не перебування на обліках, посередню характеристику за попереднім місцем проживання, повне визнання цивільного позову, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, не відшкодування потерпілій завданої злочином шкоди, а також думку останньої про призначення обвинуваченому суворого покарання.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК Україні до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Водночас у строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком в період з 21 липня 2022 року до 03 квітня 2023 року.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень статей 69, 75 КК України, оскільки під час судового розгляду не встановлено такої сукупності обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства, який притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів і наразі відбуває покарання в місцях позбавлення волі, тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчиненого діяння, відповідатиме тяжкості правопорушення і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При призначенні вказаного покарання ОСОБА_3 суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 127 КПК України визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За частиною 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнав повністю та не заперечував проти його задоволення.

Вирішуючи питання щодо доведеності підстав та розміру заподіяної майнової шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, суд бере до уваги таке.

За вимогами цивільного позову потерпіла просила стягнути з обвинуваченого 9 516 грн 34 коп. на відшкодування майнової шкоди.

Розмір завданої потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди повністю підтверджуються наявним у матеріалах кримінального провадження висновком судової товарознавчої експертизи від 29 листопада 2021 року № СЕ-19/104-21/37533-ТВ (а.к.п. 60-66).

Таким чином, судом установлено, що кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_6 було завдано майнової шкоди в заявленому нею розмірі, яка обвинуваченим ОСОБА_3 до цього часу добровільно не відшкодована.

За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги потерпілої про відшкодування майнової шкоди є достатньо обґрунтованими, тому їх слід задовольнити повністю та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої майнову шкоду, завдану їй злочином, у розмірі 9 516 грн 43 коп.

При вирішенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди суд враховує таке.

Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У позовній заяві потерпіла ОСОБА_6 посилається на те, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 їй було завдано моральної шкоди у вигляді душевних страждань, яку вона оцінює в 25 000 грн, виходячи з того, що з вини обвинуваченого в неї порушився психоемоційний стан, вона втратила душевний і психічний спокій через негативні психологічні переживання, що в свою чергу вплинуло на звичайний для неї образ життя.

Ураховуючи встановлені в справі обставини, суд дійшов висновку, що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 дійсно було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку з викраденням належного їй майна, вчинення протиправних дій стосовно неї та вжиттям заходів для поновлення своїх порушених прав.

З огляду на наведене, зважаючи на глибину душевних страждань потерпілої та позицію обвинуваченого, виходячи з принципів розумності, виваженості, справедливості та співмірності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди повністю, стягнувши з ОСОБА_3 на її користь 25 000 грн, що буде достатнім і необхідним розміром відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави 1 372 грн 96 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 59).

Обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання слід продовжити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня його фактичного затримання - 21 липня 2022 року.

У строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувати частково відбуте покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року з 21 липня 2022 року до 03 квітня 2023 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 9 516 (дев`ять тисяч п`ятсот шістнадцять) грн 34 коп. на відшкодування майнової шкоди та 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 34 516 (тридцять чотири тисячі п`ятсот шістнадцять) грн 34 коп.

Речові докази, а саме:

- машинку для стрижки - тример марки «Orion», - вважати повернутим власниці ОСОБА_6 згідно з її розпискою від 18 листопада 2021 року (а.к.п. 56);

- решту речових доказів і документів - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1 372 (одну тисячу триста сімдесят дві) грн 96 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання продовжити до набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1