Справа № 541/3249/22
Провадження № 1-кп/541/53/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження №0000972 від 26.11.2022 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миргород, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого Миргородським міськрайонним судом 09.03.2016 за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки; 11.03.2020 за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у сумі 850 грн.; 10.06.2022 року Октябрським районним судом міста Полтава за ч.1 ст. 204 КК України до штрафу у виді 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 85000 грн. 23.09.2022 Миргородським міськрайонним судом за ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2022 року близько 16 години в період воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння правомірно перебував за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де попередньо вживав алкогольні напої зі своїм знайомим ОСОБА_5 . У ході цього, зважаючи, що останній заснув внаслідок випитого, з огляду на наявність у нього при собі в кишені штанів мобільного телефону «ZTE BLADE L210 1/32 GB Blue», у ОСОБА_4 виник намір та бажання на його таємне викрадення .

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та наміром використання у власних потребах, переслідуючи мету наживи та незаконного особистого збагачення, шляхом вільного доступу, переконавшись, що власник майна спить, інші особи поряд відсутні, за його діями ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, з кишені штанів ОСОБА_5 взяв належний останньому мобільний телефон «ZTE BLADE L210 1/32 GB Blue», вартість якого, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-22/1643 5-ТВ від 08.12.2022 складає 2212 гривень 33 копійки.

В подальшому ОСОБА_4 , викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 2212 гривень 33 копійки.

Вказаними умисними діями, ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Винуватість в інкримінованому йому діянні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю. Суду пояснив, що насправді скоїв крадіжку мобільного телефону за обставин які вказані в обвинувальному акті. На початку травня минулого року в м. Миргороді, на вулиці вул. Данила Апостола, 5, у власній квартирі 68 розпивав спиртні напої з потерпілим, якого давно знає. Коли ОСОБА_6 заснув він помітив мобільний телефон, який випав з кишені останнього. Він забрав телефон, здав у Ломбард. На виручені кошти придбав спиртні напої, які продовжували далі вживати з потерпілим. Через декілька днів потерпілий запитав у нього про телефон, однак він відповів що телефон не брав. Пізніше телефон було знайденого. В скоєному розкаюється та просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що насправді в травні минулого року з обвинуваченим вдома у останнього у квартирі на АДРЕСА_2 вживали спиртні напої. Він заснув, а прокинувшись виявив відсутність телефону. Обвинувачений сказав що йому нічого не відомо за телефон, тоді він звернувся поліцію. Через деякий час працівники поліції повідомили, що телефон знайшли, а його викрав ОСОБА_4 . Претензій до обвинуваченого він не має та просить суворо не карати.

Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, оскільки учасники судового процесу не заперечували проти цього, встановивши правильність розуміння учасників судового провадження положень ст. 349 КПК України та не маючи сумніву в добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та вважає за можливе при розгляді кримінального провадження обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням даних щодо особи останнього та процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

Таким чином, з`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану..

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, обставини які пом`якшують покарання та особу винного, який характеризується негативно, неодноразово засуджувався за скоєння злочинів майнового характеру. Враховуючи обставини скоєння кримінального правопорушення, скоєння ряду злочинів в незначний проміжок часу в період дії воєнного стану та беручи до уваги визначений органом пробації високий рівень ризику повторного скоєння злочину ОСОБА_4 , суд приходить до переконання про необхідність призначення винному покарання в умовах ізоляції від суспільства.

На думку суду таке покарання сприятиме досягненню мети виправлення і перевиховання та буде відповідати характеру вчинених дій, меті запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим так і іншими особами.

За змістом ч.4 ст. 70 КК України якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні злочину вчиненому до постановлення вироку 23.09.2022 Миргородським міськрайонним судом, яким ОСОБА_4 , засуджено за ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік, який на час постановлення вироку залишився незмінним, відтак вищезазначений попередній вирок за яким останній звільнений від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким йому призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.Що відповідає позиції викладеній Верховним Судом 15.02.2021 у справі № 760/26543/17 .

Згідно положень ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

10.06.2022 року Октябрським районним судом міста Полтава ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 204 КК України до штрафу у виді 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 85000 грн.

Частина 3 ст. 72 КК України передбачає неможливість складення покарання у виді штрафу з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків, отже покарання призначене вироком Октябрського районного суду міста Полтава від 10.06.2022 року необхідно виконувати самостійно (окремо). Вказане рішення відповідає висновку Верховного Суду викладеному 20 січня 2022 року у справі № 686/3226/20.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат - вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України.

ОСОБА_4 засуджений за скоєння тяжкого злочину, ступінь суспільної небезпеки якого є значною, скоїв ряд кримінальних правопорушень за короткий термін часу, тому суд вважає, що клопотання прокурора про необхідність залишити засудженому до набрання вироком законної сили запобіжний захід, особисте зобов`язання є обґрунтованим і підлягає задоволенню .

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

ОСОБА_4 залишити запобіжний захід, особисте зобов`язання, зобов`язавши його не покидати територію Миргородського району Полтавської області до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 відраховувати з часу фактичного затримання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять ) гривень 12 копійок .

Речові докази, мобільний телефон «ZTE BLADE L210 1/32 GB Blue» повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок Миргородського міськрайонного суду від 23.09.2022, яким ОСОБА_4 засудженийза ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік, виконувати самостійно.

Покарання призначенеОСОБА_4 вироком Октябрського районного суду міста Полтава від 10.06.2022 року виконувати самостійно (окремо).

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, в разі подання апеляційної скарги, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору та засудженому.

Суддя ОСОБА_1