ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3967/22 Номер провадження 11-кп/814/1281/23 Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000505, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.09.2013 Ленінським районним судом м. Полтава за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 28.04.2015 Ленінським районним судом м. Полтава за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 18.06.2015 Ленінським районним судом м. Полтава за ч.1 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

- 13.09.2017 Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,

- 31.10.2017 Ленінським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 25.09.2021 по відбуттю строку покарання, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, перевівши на підставі ч. 1 ст. 72 КК України 2 місяці арешту на 2 місяці позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та взято під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 встановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 20 жовтня 2022 року 08.00 години.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 26 250 грн. 84 коп.

Вирішено порядок стягнення судових витрат та долю речових доказів,

Згідно з вироком суду, 09.08.2022 близько 11:00 години ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом розбиття скла лівого заднього вікна, проник до автомобіля «Opelastra» синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрав чоловічу барсетку чорного кольору, вартістю 250 грн., в якій знаходилися грошові кошти в сумі 31 000 грн. Зміст барсетки було оглянуто ОСОБА_6 під час вчинення даного злочину. Після чого з місця вчинення правопорушення ОСОБА_6 зник, з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, тим самим довівши свій злочинний умисел до кінця, чим завдав потерпілому, матеріального збитку на загальну суму 31 250 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 09.08.2022 близько 11:00 години, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом розбиття скла лівого заднього вікна, проник до автомобіля «Opelastra» синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрав паспорт громадянина України НОМЕР_2 , посвідчення водія № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Opelastra» НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ на автомобіль «Subaru» д.н.з. НОМЕР_5 ІХС № НОМЕР_6 , страховий поліс № АР/ 0643447, які знаходилися у барсетці чорного кольору, зміст якої було оглянуто ОСОБА_6 під час вчинення даного злочину. Реалізовуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаними документами, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, забрав вищевказані документи, та приніс їх до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , таким чином незаконно заволодів паспортом громадянина України та іншими особистими важливими документами на ім`я ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_6 незаконно заволодів паспортом та іншими важливими особистими документами, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить пом`якшити йому призначене покарання, при цьому просить врахувати думку потерпілого, який просив суворо його не карати та надати йому шанс для виправлення та відшкодування завданих збитків.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали подану ОСОБА_6 апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Прокурор заперечив проти доводів, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін. Потерпілий ОСОБА_8 погодився із доводами обвинуваченого та вважав за можливе пом`якшити покарання ОСОБА_6 .

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 в цілому дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану та за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами - є правильним та учасниками судового провадження не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо призначення надто суворого покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

За змістом ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення зазначені у Постанові Пленуму №7, врахував обставини вчиненого та особу обвинуваченого, а саме: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом синдром залежності від опіатів, не працює та не займається суспільно корисною працею.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та наявність постійного місця проживання. Також вказав на відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Для застосування положень ст. 69 КК України, необхідно встановити декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення при цьому підлягає врахуванню і особа обвинуваченого. В іншому випадку застосування таких положень неможливе.

Загальною підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням є результат об`єктивної можливості досягнення мети покарання без його реального виконання. Наявність цієї підстави підтверджується сукупністю обставин кримінального провадження, що передусім характеризують вчинений злочин і особу винного.

Ознаками, які характеризують особу винного та впливають на визначення загальної підстави звільнення від відбування покарання з випробуванням, є: вік; соціальний та професійний статус, робота або навчання; сімейний стан, діти; стан здоров`я, зловживання алкогольними напоями; щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, визнання вини; поведінка у побуті і на роботі чи за місцем навчання; відносини винного із потерпілим. також до вказаних обставин провадження, що зумовлюють рішення суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, належить: примирення з потерпілим, відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, тощо.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 після звільнення з місця позбавлення волі у у вересні 2021 року менше ніж через один рік повторно вчиняє умисне тяжке, корисливе кримінальне правопорушення. За період перебування на волі не працевлаштовується, перебуває на обліку у лікаря нарколога внаслідок вживання опіатів. Також слід зазначити, що ОСОБА_6 раніше отримував довіру суспільства, що полягала у застосування до нього положень ст. 75 КК України, проте належних висновків для себе не зробив та продовжує вчиняти умисні кримінальні правопорушення. Наведені дані про особу обвинуваченого свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість та не бажання стати на шлях виправлення. Призначене обвинуваченому покарання є мінімальним та підстав для пом`якшення покарання, зокрема із застосуванням положень ст.ст.69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 у той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3