Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/504/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 липня 2022 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.03.2000 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 27.09.2000 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року), із застосуванням ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, з конфіскацією 1/6 належного на праві власності майна;

- 20.10.2003 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 3 ст. 186, ст. 304 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

- 08.06.2011 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- 04.07.2016 року Кіровським районним судом міста Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого з місць позбавлення волі 29.10.2019 року по відбуттю покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1029 гривень 72 копійки.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за таких обставин.

20.07.2021 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 проходив біля багатоповерхового житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , де побачив громадянку ОСОБА_10 , яка тримала в руках мобільний телефон. В цей момент у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 . Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, ОСОБА_8 , проходячи повз вищевказаний будинок, навпроти другого під`їзду, підійшов збоку до ОСОБА_10 та шляхом ривка вихопив з лівої руки останньої мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю 1530 гривень, після чого ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Захисник ОСОБА_9 , у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити провадження.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що належними доказами вчинення правопорушення розумінні КПК України є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Так при винесенні вироку судом не було враховано, що відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 360 ОСОБА_8 має психічні поведінкові розлади. Натомість правоохоронними органами при проведенні слідчих дій грубо порушено вимоги КПК щодо обов`язкової участі адвоката під час досудового розслідування, в тому числі і під час відібрання заяви ОСОБА_8 від 26.07.21 року, протоколу огляду місця події від 26.01 року, тощо.

Таким чином, вказані докази є належними недопустимими і ніяк не можуть підтверджувати вину обвинуваченого ОСОБА_8 . Крім того, жоден із свідків допитаних під час судового розгляду не підтверджував, що ОСОБА_8 має хоч якесь відношення до кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

Так, свідок ОСОБА_11 під час судового розгляду підтвердив у своїх показах, що ОСОБА_8 придбав телефон у сторонньої особи. Відеозаписи, які були досліджені в судовому засіданні, жодним чином також не підтверджують, що особа, яку видно на відео є саме ОСОБА_8 .

Щодо прийнятих до уваги судом доказів - скриншоту з телефону сина потерпілої та щодо геолокації телефону потерпілої - зауважує, що згідно висновку Верховного Суду враховуючи статті 5 закону України про електронні документи та електронні електронний документообіг, електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. Одним із реквізитів засвідчення оригіналу є електронний підпис. Натомість на жодній паперовій копії документа не міститься дані, якими підтверджується оригінал вказаних скріншотів та відсутні документи щодо передбаченого КПК України способу долучення їх до матеріалів кримінального провадження.

Вважає, що протоколи пред`явлення особи для впізнання є також недопустимими доказами, оскільки в них відсутній опис усіх осіб, які пред`являлися для впізнання за номерами від одного до чотирьох. Також не зазначено хто є тією особою, яку свідок впізнав на фото, та спосіб у який була проведена така слідча дія.

Щодо доказів по технічної інформації про з`єднання номерів - вони жодним чином не доводять вину на ОСОБА_8 , оскільки відсутні дані, що саме ОСОБА_8 користувався запитуваними номерами телефону одразу після крадіжки та до придбання вказаного телефону.

Таким чином, вина ОСОБА_8 у скоєні інкримінованого правопорушення не підтверджується жодним доказом, які містяться в матеріалах справи.

Обвинувачений ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить вирок стосовно нього скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд безпідставно не взяв до уваги його покази про те, що телефон він придбав у невідомої йому раніше особи. Даний факт підтвердив свідок ОСОБА_12 , який перебував з ним під час придбання телефону. Крім того, працівники поліції безпідставно його затримали, застосувавши фізичну силу та доставили до відділу поліції де його допитували без понятих. У зв`язку з тим, що йому необхідно було приймати ліки, він погано себе почував, не розумів що робить, а поліцейські користуючись його станом здійснювали на нього морально - психологічний тиск та фізичний вплив. Таким чином, користуючись його поганим самопочуттям, йому підсунули якісь папери і просили підписати якісь пояснення та лише після цього відпустили.

Обвинувачений вважає, що докази зібрані стороною обвинувачення не підтверджують його вину у висунутому обвинуваченні.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За результатами перевірки доводів поданих апеляційних скарг колегією суддів встановлено, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, безпосередньо дослідив докази у справі та з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для її правильного вирішення.

Дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх в аспекті вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достатності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 цього Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зібрані докази в сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіжу), вчиненого повторно, - з приводу чого у вироку наведені належні і правильні мотиви.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду ОСОБА_8 , хоча і не визнав своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, проте пояснив, що в липні 2021 року він проходив курс лікування від наркотичної залежності в КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради». Так, в один із днів вказаного періоду часу, він разом із своїм товаришем ОСОБА_13 прийшов до вказаного закладу для отримання ліків по замісній підтримувальній терапії від наркотичної залежності. В цей час туди зайшов раніше йому невідомий чоловік та запропонував придбати у нього мобільний телефон «Samsung», чорного кольору. Оглянувши даний телефон, він придбав його у вказаного чоловіка. В подальшому, на виході з КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» до нього підійшли працівники поліції та повідомили йому, що вказаний телефон напередодні було викрадено, після чого затримали його. Обвинувачений наполягав на тому, що не має ніякого відношення до відкритого викрадення телефону у громадянки ОСОБА_10 .

Ретельно перевіривши та проаналізувавши такі показання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про те, що вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються сукупністю взаємоузгоджених між собою доказів у кримінальному провадженні.

Зокрема, відповідно до показань потерпілої ОСОБА_10 вона 20.07.2021 року, приблизно о 23-30 годині, поверталась додому з роботи та рухалась по АДРЕСА_3 . Оскільки було темно, вона увімкнула ліхтарик на телефоні, щоб освітлювати собі дорогу. Проходячи біля будинку № 20, корпус 2, який розташований на вищевказаній вулиці, попереду неї з`явився молодий чоловік, який рухався їй назустріч. Зважаючи на те, що на дорозі були калюжі, вона вирішила йому освітити дорогу, однак наблизившись до неї, вказаний чоловік заламав їй руку та вирвав з її руки належний їй мобільний телефон «Samsung Galaxy J5», після чого почав тікати. Зрозумівши, що трапилось, вона стала кликати на допомогу, на що двоє хлопців, які були поряд, побігли за чоловіком, який викрав у неї мобільний телефон. Через деякий час хлопці повернулись та сказали їй, що не змогли наздогнати чоловіка, який її пограбував. Далі вона зателефонувала своєму синові та повідомила йому, що в неї викрали телефон. Син порадив їй викликати працівників поліції. Зазначила, що обличчя чоловіка, який викрав її телефон вона не роздивилась, оскільки було темно, але за зовнішніми ознаками, зокрема за статурою, зростом, іншими анатомічними даними, обвинувачений ОСОБА_8 схожий на вказаного чоловіка.

Такі показання потерпілої ОСОБА_10 стосовно обставин узгоджуються та об`єктивно підтверджуються показаннями допитаних в суді свідка ОСОБА_14 , який безпосередньо був очевидцем даної події та свідка ОСОБА_15 .

Зокрема свідок ОСОБА_14 пояснив в суді першої інстанції, що 20.07.2021 року, приблизно о 23-00 годині, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_16 перебував на майданчику для паркування біля кафе «Амшер» по вулиці Попова в місті Кропивницькому. В цей час вони почули крики про надання допомоги. Далі побачили, що недалеко від них, на освітленому відрізку шляху, пробіг чоловік в шортах та футболці. Стверджував, що вказаним чоловіком був саме обвинувачений ОСОБА_8 . Приблизно через двадцять секунд до них підбігла ОСОБА_10 та сказала, що невідомий їй чоловік щойно викрав у неї телефон та втік. Зрозумівши, що ОСОБА_8 був саме тією особою, яка викрала телефон у ОСОБА_10 , оскільки більше поряд нікого не було, вони побігли за ОСОБА_8 , але наздогнати його їм не вдалося.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що в липні 2021 року, точної дати не пам`ятає, о 23-30 годині, коли він перебував в с. Коблево Миколаївської області, до нього зателефонувала його мати ОСОБА_10 та повідомила йому, що її пограбував невідомий їй чоловік та забрав належний їй мобільний телефон «Samsung Galaxy J5». На це він сказав їй звернутись в поліцію з заявою про вчинене відносно неї кримінальне правопорушення. Потім, приблизно через двадцять хвилин, він на своєму телефоні увімкнув програму для відстежування місцезнаходження телефону, до якої було приєднано мобільний телефон його матері. За допомогою вказаної програми він встановив, що викрадений мобільний телефон його матері знаходився по АДРЕСА_4 , що відповідає адресі проживання обвинуваченого у даній справі. Ці дані він передав працівникам поліції з відповідними скріншотами, отриманими з вищевказаної програми. Після чого, приблизно через три дні, працівники поліції знайшли викрадений у його матері мобільний телефон.

Наведені показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку, оскільки вони повністю узгоджуються між собою стосовно обставин перебігу подій в цілому та в конкретних деталях (зокрема, стосовно того, що свідок ОСОБА_14 який був очевидцем подій, під час досудового розслідування при проведенні впізнання та в ході судового розгляду вказав на ОСОБА_8 , як на особу, яка відкрито заволоділа мобільним телефоном потерпілої). При цьому, будь-яких підстав ставити під сумнів правдивість тих показань в ході судового розгляду встановлено не було і таких причин не заявлялося стороною захисту ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду. Крім того, покази надані свідками, які були очевидцями події, є незацікавленими особами у результатах вирішення справи, а також попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Допитаний в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_13 , пояснив, що в період часу з 20 по 26 липня 2021 року він проходив курс лікування від наркозалежності в КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради». В один із днів вказаного періоду часу, він разом з ОСОБА_8 прийшли до КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради», де піднялися на п`ятий поверх в амбулаторне відділення для отримання ліків по замісній підтримувальній терапії від наркозалежності. В цей час туди зайшов раніше йому невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_17 та пропонував придбати у нього мобільний телефон «Samsung», чорного кольору. ОСОБА_8 оглянувши даний телефон придбав його у вказаного чоловіка за 200 гривень. Після цього на виході з КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради» до них підійшли працівники поліції та затримали ОСОБА_8 і відвезли до відділу поліції.

Проте, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_13 , що мобільний телефон «Samsung Galaxy J5», належний потерпілій ОСОБА_10 , був придбаний обвинуваченим ОСОБА_8 у невідомого чоловіка в приміщенні КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер Кіровоградської обласної ради», оскільки такі покази повністю суперечать показам потерпілої та свідків.

Водночас, зазначені показання потерпілої та свідків підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами, зокрема:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.07.2021 року, згідно якого ОСОБА_10 повідомила, що 20.07.2021 року, о 23-30 годині, невідома особа чоловічої статті, біля будинку по АДРЕСА_3 , відкрито викрала у неї мобільний телефон «Samsung Galaxy J5», чим завдала їй матеріальної шкоди на суму 8000 гривень (а.п. 12, т. 1);

-протоколом огляду місця події від 21.07.2021 року з фототаблицею до нього, в ході якого було оглянуто територію біля другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 (а.п. 13-16, т. 1);

-протоколом огляду предмету від 10.08.2021 року, під час якого було оглянуто картонну коробку від мобільного телефону «Samsung Galaxy J5» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , всередині якої знаходилась інструкція, квитанція та гарантійний талон, яка була надана ОСОБА_10 працівникам поліції для долучення до матеріалів кримінального провадження (а.п. 21-22, т. 1);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 28.08.2021 року з відеозаписом до нього, під час якого ОСОБА_10 повідомила про обставини вчиненого відносно неї кримінального правопорушення, які повністю відповідають обставинам, що зазначені нею в показаннях, наданих в судовому засіданні (а.п. 40-42, т. 1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2021 року, під час якого свідок ОСОБА_18 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка 20.07.2021 року, о 23-30 годині, вибігла із-за будинку АДРЕСА_3 та яку він намагався наздогнати після прохання потерпілої ОСОБА_10 про допомогу (а.п. 49-55, т. 1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.08.2021 року, під час якого свідок ОСОБА_14 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка 20.07.2021 року, о 23-30 годині, вибігла із-за будинку АДРЕСА_3 та яку він намагався наздогнати після прохання потерпілої ОСОБА_10 про допомогу (а.п. 60-65, т. 1);

-протоколом огляду предмету від 29.07.2021 року, під час якого було оглянуто три аркуша паперу, які були долучені до матеріалів кримінального провадження за заявою свідка ОСОБА_15 від 28.07.2021 року, на яких зображені скріншоти частини карти м. Кропивницького, отримані з мобільного телефону ОСОБА_15 , на якому містилась програма для відстежування місцеперебування мобільного телефону «Samsung Galaxy J5», належного його матері ОСОБА_10 . З даних скріншотів вбачається, що в продовж години після викрадення мобільного телефону у ОСОБА_10 , даний телефон о 00-22 годин та о 00-51 годин, знаходився в локації по АДРЕСА_4 , що відповідає місцю проживання обвинуваченого (а.п. 73-76, т. 1);

-скріншотами наданими свідком ОСОБА_15 під час судового розгляду, які були отриманні з мобільного телефону останнього і були оглянуті судом разом з мобільним телефоном в судовому засіданні. Судом встановлено, що на телефоні свідка ОСОБА_15 містилась програма для відстежування місцеперебування мобільного телефону «Samsung Galaxy J5», належного його матері ОСОБА_10 . Після викрадення мобільного телефону «Samsung Galaxy J5» у ОСОБА_10 , даний телефон о 00-30 годин та о 00-52 годин 21.07.2021 року, знаходився в локації по АДРЕСА_4 , що відповідає місцю проживання обвинуваченого (а.п. 44-47, т.2);

-протоколом огляду предмета від 02.08.2021 року, під час якого було оглянуто диск з відеозаписом з зовнішніх камер спостереження магазину «Економ клас», розташованого по АДРЕСА_3 . Переглядом в судовому засіданні даного відеозапису встановлено, що 20.07.2021 року, о 23-22 годині, біля вищевказаного магазину бігла особа чоловічої статті, одягнена в футболку та шорти, яка добігши до кута будинку, розташованого за вищевказаною адресою, побігла праворуч. В цей час за вказаною особою бігло ще дві особи чоловічої статі (а.п. 112-114, т. 1);

-заявою ОСОБА_8 від 26.07.2021 року, згідно якої ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції, належний ОСОБА_10 , мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , чорного кольору, при цьому, особисто заповнюючи власні анкетні відомості, вказав номер свого мобільного телефону - НОМЕР_4 (а.п. 124, т. 1);

-протоколом огляду місця події від 26.07.2021 року, під час якого в кабінеті № 403 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області по вулиці Вокзальній, 58 в місті Кропивницькому, ОСОБА_8 видав працівникам поліції мобільний телефон «Samsung Galaxy J5» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , чорного кольору, належний ОСОБА_10 , який був оглянутий та вилучений працівниками поліції (а.п. 125-128, т. 1);

-висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/112-21/6271-ТВ від 05.08.2021 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy J5 2/16 GB Black», який був викрадений у ОСОБА_10 без комплектуючих, станом цін на 20.07.2021 року, складає 1530 гривень (а.п. 29-34, т. 1);

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів ПрАТ «ВФ Україна» від 16.09.2021 року, з описом вилучених речей і документів до нього, під час проведення якого було виявлено та вилучено оптичний СD-R диск з інформацією про перелік заводських номерів мобільних телефонів (IMEI), які працювали з номером стільникового зв`язку НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_8 (а.п. 92-93, т. 1);

-інформацією про перелік заводських номерів мобільних телефонів (IMEI), які працювали з номером стільникового зв`язку НОМЕР_4 , належним ОСОБА_8 , згідно з якою, у період часу з 00-07 години до 19-02 години 21.07.2021 року абонентський номер НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_8 , працював з мобільним терміналом IMEI: НОМЕР_5 , належним потерпілій ОСОБА_10 (а.п. 105-109, т. 1).

Оцінивши наведені докази в сукупності та взаємозв`язку і належним чином мотивувавши свої висновки, в тому числі з приводу спростування показань обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіжу), вчиненого повторно, та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.186 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що жоден із свідків допитаних під час судового розгляду не підтверджував, що ОСОБА_8 має хоч якесь відношення до кримінального правопорушення, яке йому інкримінують є безпідставним, оскільки свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні впевнено підтвердив, та стверджував, що особа, яка бігла в шортах та футболці з місця події, був саме обвинувачений ОСОБА_8 . Під час досудового розслідування вказаний свідок та свідок ОСОБА_18 впізнали обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яку вони намагались наздогнати після прохання потерпілої ОСОБА_10 про допомогу.

Безпідставними є також твердження захисника про визнання недопустимими протоколи пред`явлення особи для впізнання, з підстав відсутності в них опису усіх осіб, які пред`являлися для впізнання за номерами від одного до чотирьох, оскільки ст. 228 КПК України такої вимоги під час проведення впізнання не встановлено.

Також, апеляційні вимоги сторони захисту про визнання недопустимими доказами заяву ОСОБА_8 від 26.07.2021 року, про видачу мобільного телефону та протокол огляду місця події від 26.07.2021 року у зв`язку з проведенням слідчих дій без обов`язкової участі захисника є також необґрунтованими. Зокрема під час проведення даних слідчих дій ОСОБА_8 не мав статусу підозрюваного, а відтак обов`язкової участі захисника під час добровільної видачі ОСОБА_8 мобільного телефону та огляді місця події не потребувало.

Щодо апеляційних доводів захисника про визнання недопустимим доказом скриншоту з телефону ОСОБА_15 (сина потерпілої) - щодо геолокації телефону потерпілої, колегія суддів вважає їх також необґрунтованими виходячи з такого.

Так, згідно статті 84 Кримінального процесуального кодексу України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно частини 1 статті 99 КПК, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. А відповідно до пункту 1 частини 2 статті 99 КПК, до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною 1 статті 99 КПК, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації.

Як убачається з скріншотів з додатку для відстежування місцезнаходження мобільного телефону «Samsung Galaxy J5», 21.07.2021 року о 00-30 годині та о 00-52 годині, тобто через годину після відкритого викрадення майна потерпілої, даний телефон знаходився в будинку АДРЕСА_4 , що відповідає місцю проживання обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вказаний телефон згідно з інформацією про перелік заводських номерів мобільних телефонів (IMEI), які працювали з номером стільникового зв`язку НОМЕР_4 , (належний ОСОБА_8 ) у період часу з 00-07 години до 19-02 години 21.07.2021 року.

Таким чином надані свідком ОСОБА_15 скріншоти з додатку для відстежування місцезнаходження мобільного телефону цілком відповідають вимогам ст. 84 КПК України, оскільки, як самостійно, так і в сукупності з іншими доказами у справі встановлюють наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Окрім того, скріншот фіксує конкретну частину екрану монітора, на якій відображена потрібна інформація, та переводить її в конкретні формати. Скріншот може відображати не лише електронний документ у розумінні статті 5 Закону України «Про електронні документи та документообіг», а й окремі кадри відеозаписів, фрагменти контенту, вебсайтів, сторонок соціальних мереж, порядок виготовлення копій яких, як і їх засвідчення не регламентовано законом.

Враховуючи наведене, пославшись у вироку на указані вище докази у справі та навівши вагомі та переконливі мотиви, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про не підтвердження показань обвинуваченого ОСОБА_8 , в тому числі, про те, що він не має відношення до вчинення кримінального правопорушення.

Доводи обвинуваченого про те, що працівники поліції застосували до нього фізичну силу, допитували без понятих, здійснювали на нього психологічний та фізичний вплив у зв`язку з чим він і підписав документи у відділку поліції є безпідставними та необґрунтованими. Зокрема, доказів цим доводам апеляційному суду не надано. Не зазначав про це обвинувачений і в суді першої інстанції. Відсутні також дані про те, що ОСОБА_8 звертався з цього приводу до правоохоронних органів. Отже такі доводи слід вважати надуманими.

Всупереч твердженням сторони захисту, колегія суддів не вбачає будь-яких істотних суперечностей у висновках суду, що викладені у вироку, які б у розумінні ст. 411 КПК України свідчили про їх невідповідність фактичним обставинам справи. Сама по собі розбіжність з встановленими судом обставин вчиненого кримінального правопорушення з версією сторони захисту не вказує про те, що вони не відповідають дійсності, як на цьому наполягає обвинувачений та його захисник, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на підставі належних, допустимих і достатніх доказів належно оцінених судом.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст. ст. 50, 65 КК України, належним чином врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного, а саме те, що він характеризуються посередньо, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та які обтяжують покарання обвинуваченого.

Виходячи з встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та вважає, що воно відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, ступеню суспільної небезпечності його дій, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. Підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим внаслідок суворості колегія суддів не вбачає.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, в ході апеляційного перегляду кримінального провадження колегією суддів не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 липня 2022 року стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4