Справа № 298/1487/22
Номер провадження 1-кс/298/331/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року смт. Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Великий Березний клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишка Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000153 від 23 жовтня 2022 року,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000153 від 23 жовтня 2022 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 23 жовтня 2022 року близько 10-ої години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розпивав спиртні напої разом із своєю співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_1 .

Під час розпиття алкогольних напоїв, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виникла сварка, під час якої ОСОБА_4 словесно погрожував ОСОБА_7 запалити її, в подальшому сварка переросла в бійку, а саме: перебуваючи на кухні в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 почав наносити удари руками по різних частинах тіла своїй співмешканці ОСОБА_7 , від чого остання впала на підлогу.

Після цього, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розпочав реалізовувати свій раптово виниклий злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_7 шляхом підпалу, а саме: ОСОБА_4 вийшов із будинку, попрямував до сараю, який знаходиться на території вказаного дворогосподарства, де взяв пластикову каністру з бензином, повернувся в будинок та на лежачу ОСОБА_7 в область її голови вилив бензин та підпалив своєю запальничкою, від чого на ОСОБА_7 загорівся верхній одяг.

В результаті вказаних неправомірних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 отримала термічні опіки третього ступеня, а саме: опіки голови та дихальних шляхів.

23 жовтня 2022 року о 13-ій годині 00 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України. 24 жовтня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, який є особливо тяжким злочином відповідно до ст.12 КК України, та у зв`язку з цим існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, а також може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Окрім того, на думку слідчого, є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, посилаючись на положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України, наведені вище ризики, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , який вчинено із застосуванням насильства, слідчий вказує про існування підстав не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Також у клопотанні звертається увага на те, що у підозрюваного ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв"язки, останній є непрацевлаштованим.

Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_4 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Додатково прокурор наголосив, що ОСОБА_4 хоч і є в силу ст.89 КК України несудимим, однак раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, просив застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою - цілодобовий домашній арешт. На думку захисника, слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не доведені вказані у клопотанні слідчим ризики, передбачені ст.177 КПК України. В той же час наголосив, що після скоєння злочину підозрюваний ОСОБА_4 намагався усунути наслідки своїх дій шляхом гасіння одежі на потерпілій, що свідчить про усвідомлення ним скоєного, а також останній має на утриманні неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, зазначив про відсутність намірів переховування від слідства та суду, а також вказав, що дуже шкодує у скоєному, щиро кається, висловив готовність співпрацювати зі слідством.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СВ ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000153 від 23 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

23.10.2022 о 13.00 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

24.10.2022 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України. Зокрема такими доказами є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000153 від 23 жовтня 2022 року; протокол огляду місця події від 23.10.2022 з фототаблицею; рапорт від 23.10.2022 про отримання повідомлення на службу 102 та реєстрацію ЄО за №3064; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 23.10.2022; інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинене, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного ОСОБА_4 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого, на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у незакінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, тобто у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 за вчинення якого із врахуванням положень ст.68 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у даному провадженні. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На думку слідчого судді, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування вказаного ризику.

Оцінюючи можливість впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом. Поряд з цим слідчий суддя враховує, що потерпіла у кримінальному провадженні, проживає з підозрюваним за однією адресою. Отже, слідчий суддя приходить до висновку про достатню вірогідність такого ризику, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з потерпілою, ОСОБА_4 може здійснювати на неї вплив з метою спонукання її до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їй відомі, та мати можливість вчинити протиправні дії відносно потерпілої ОСОБА_7 .

Що стосується наведеного у клопотанні ризику, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує, що стороною обвинувачення проведено ряд слідчих дій, матеріальні докази, на підставі яких було висунуто підозру ОСОБА_4 зафіксовано органом досудового розслідування у відповідних протоколах та такі перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування. Водночас, як у клопотанні, так і в судовому засідання стороною обвинувачення не зазначено, які саме речі та документи, що мають значення для досудового розслідування, підозрюваний може знищити чи підробити, посилання на необхідність відшукання інших доказів, які не піддались впливу, є неконкретним. У зв`язку з чим, слідчий суддя критично ставиться до зазначеної стороною обвинувачення обставини.

За таких обставин зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя вважає обґрунтованими. Зазначені ризики у цьому кримінальному провадженні є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального провадження.

На переконання слідчого судду, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам.

Доводи захисника та підозрюваного про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя відхиляє, оскільки такий запобіжний захід, як і ще менш обтяжливі запобіжні заходи, не зможуть запобігти вказаним ризикам та дисциплінувати належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того слідчий суддя зауважує, що домоволодіння, в якому хотів би перебувати під домашнім арештом підозрюваний є місцем вчинення кримінального правопорушення і місцем проживання потерпілої, до якого остання зможе повернутися після одужання.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджуються з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні про тяжкі злочини і встановлення істини.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

При цьому, слідчий суддя враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Наведені в судовому засіданні захисником доводи на захист підозрюваного ОСОБА_4 , в тому числі і щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, наявності на утриманні неповнолітніх дітей, а також висловлене підозрюваним ОСОБА_4 каяття, не можуть бути безумовною підставою для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновки слідчого судді про існування ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого. З огляду на викладене, вимоги сторони захисту про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, задоволенню не підлягають.

Слічий суддя приймає доводи сторони захисту про наявність у підозрюваного певних соціальних зв`язків, однак вони не є настільки міцними та впливовими на поведінку підозрюваного, щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Поряд з цим слідчий суддя враховує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Крім цього, слідчим суддею враховуються обставини, визначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, в тому числі відсутність даних про те, що стан здоров`я підозрюваного виключає можливість його утримання під вартою, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, відомості про те, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчи нення кримінального правопорушення проти життя та здоров"я особи.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою .

За змістом ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи спосіб вчинення злочину підозрюваним ОСОБА_4 , про який зазначено у повідомленні про підозру, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України обставини, а також те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні замаху на умисне вбивство, тобто кримінальне правопорушення, що належить до категорії особливо тяжких, із застосуванням насильства, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.
Термін дії ухвали визначити по 23 год. 59 хв. 21 грудня 2022 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1