печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5, за участю секретаря ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_1 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_7 від 26.01.2021 про закриття кримінального провадження № 0002366, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_7 від 26.01.2021 про закриття кримінального провадження № 0002366, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що 12.05.2021 ОСОБА_1 та його представник з метою отримання інформації про результати кримінального провадження звернулися до керівника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, з інформаційним запитом про надання інформації про хід досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002366 від 19.11.2020. 23.09.2021 на адресу представника скаржника надійшов лист за підписом старшого слідчого ОСОБА_10, в якому останній повідомив, що вказане кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, при цьому відповідна постанова скаржнику не надавалась, дата прийняття рішення про закриття невідома. Так, адвокат ОСОБА_8 вказує, що в ході досудового розслідування не допитано потерпілого, свідків події, органом досудового розслідування не проведено ефективних слідчих дій та не встановлено інших осіб, причетних до злочину.

На підставі викладеного просить скасувати рішення слідчого про закриття вказаного кримінального провадження, а також поновити строк на подання скарги, оскільки про вищезазначене рішення слідчого скаржнику стало відомо лише 23.09.2021 з листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, від 09.09.2021 вих. №15355-21/11-02-4063/21.

Особа, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_8, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, жодних заяв на адресу суду не направив.

Слідчий, яким винесено оскаржувану постанову, ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Разом з тим, з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, надійшли матеріали закритого кримінального провадження.

Враховуючи принцип диспозитивності кримінального провадження, положення ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу за відсутністю осіб, які не з`явились.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та матеріали закритого кримінального провадження, надходить наступного висновку.

Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0002366, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Постановою слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 від 26.01.2021 вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою. Порушення строку подання скарги протягом розгляду справи не встановлено, оскільки, як вбачається зі скарги та матеріалів, долучених до неї, заявник на день звернення до суду зі скаргою копію оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження не отримав, у зв`язку з цим слідчий суддя не вбачає підстав для його поновлення.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Частина 2 ст. 9 КПК України закріплює обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Разом з цим, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, постанова від 26.01.2021 є такою, що винесена передчасно, на підставі не повно проведеного досудового розслідування, без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

Так, за змістом оскаржуваної постанови, слідчий зазначає, що заявником у своєму зверненні не наведено конкретних обставин вчинення окремими працівниками Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області кримінального правопорушення, твердження заявника базуються виключно на припущеннях та суб`єктивній думці.

Разом з тим, слідчим не було проведено належних слідчих (розшукових) дій з метою перевірки обставин, викладених заявником.

Так, у заяві про кримінальне правопорушення від 14.07.2020 ОСОБА_1 зазначав про обставини висловлення погрози вбивством заявника з боку співробітників Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в судовому засіданні під час розгляду адміністративної справи № 357/9799/19 /а. м. 12/.

Частиною 1 ст. 129 КК України встановлено кримінальну відповідальність за погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

З об`єктивної сторони дане кримінальне правопорушення проявляється у залякуванні потерпілого позбавленням його життя. Таке залякування може бути виражене у будь-якій формі: усно, письмово, шляхом демонстрації зброї тощо.

Погроза вбивством має бути конкретною і реальною. Реальність погрози визначається достатністю підстав побоюватися її виконання, які у кожному випадку є різними. При визначенні реальності погрози значення має з`ясування форми, характеру, місця, часу, обстановки її висловлення, характеру попередніх взаємовідносин між винним і потерпілим тощо. Особливе значення при цьому має сприйняття погрози самим потерпілим, а також і присутніми при цьому іншими особами.

Таким чином, при проведенні досудового розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, необхідним є з`ясування обставин сприйняття погрози вбивством самим потерпілим, зокрема шляхом проведення його допиту.

Як вбачається з матеріалів закритого кримінального провадження, останні містять доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України про проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема проведення допиту в якості свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_1 з приводу обставин, викладених у зверненні /а. м. 15 - 16/.

Водночас, вказаного допиту заявника не було проведено та жодні подальші процесуальні дії з метою забезпечення проведення вказаного допиту слідчим не вживались.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що в ході досудового розслідування слідчим було проведено допит посадових осіб Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які показали, що жодних погроз на адресу ОСОБА_1 вони не висловлювали /а. м. 23 - 26/. Водночас, зазначені особи і є тими особами, про вчинення кримінального правопорушення якими стверджує заявник.

Посилання на встановлені в ході досудового розслідування обставини та отримані докази оскаржувана постанова не містить, а висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, ґрунтується виключно на оцінці доводів, викладених у заяві, без проведення належних слідчих (розшукових) дій з метою їх перевірки, зокрема шляхом допиту самого заявника ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Отже, слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 26.01.2021 про закриття кримінального провадження, ґрунтується на неповному досудовому розслідуванні та не відповідає практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування, а відтак підлягає скасуванню.

З урахуванням вищенаведених недоліків слідчому необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_1 на постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_7 від 26.01.2021 про закриття кримінального провадження № 0002366 - задовольнити.

Постанову слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_7 від 26.01.2021 про закриття кримінального провадження № 0002366 - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, для продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002366.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9