1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/6878/22 1-кс/335/157/2023
10 січня 2023 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України,
09.01.2023 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного округу ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що у громадян України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у невстановлених досудовим розслідуванням місці та часі, але не пізніше 10.09.2022, виник злочинний умисел на отримання прибутку від чоловіків призовного віку, шляхом організації незаконного їх переправлення через державний кордон України, шляхом виготовлення офіційних документів які містять завідома неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України, тим самим, здійснити організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом усуненням перешкод.
Усвідомлюючи складність вчинення вказаних злочинних дій, направлених на незаконне переправлення громадян України через державний кордон, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, послідовно у різний період часу але не пізніше 10.09.2022, перебуваючи у м. Запоріжжі, вступили у змову і залучили до злочинної діяльності ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, за участі яких, з метою реалізації свого злочинного плану, направленого на протиправне швидке збагачення, створили організовану групу, яку вони очолили та керували нею.
Всі члени групи були об`єднані єдиним планом, з розподілом функцій її учасників, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім її учасникам. Організована група, яку створили ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з метою незаконного переправлення громадян України через державний кордон характеризувалась стійкістю, що виражалося у її згуртованості і стабільності.
За час існування, члени організованої групи, з метою виконання узгодженого спільного плану, згідно відведених їм ролей разом або у визначеному складі, брали участь в її діяльності, а саме: підшукуванні осіб з числа громадян України чоловічої статі призовного віку, які виявили бажання незаконно перетнути державний кордон України; отриманні від зазначених осіб та розподілі між членами групи грошових коштів за виготовлення фіктивних документів для безперешкодного перетину державного кордону України; виготовленні бланків встановленого зразка військово-лікарської комісії, тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та інших з відповідними відтисками печаток; внесенні у вищевказані бланки завідома неправдивих відомостей про проходження медичного огляду, діагноз, непридатність до проходження військової служби та виключення з військового обліку вказаних громадян України призовного віку; внесенні завідома неправдивих відомостей про проходження медичного огляду, діагноз, непридатність до проходження військової служби та виключення з військового обліку до відповідних електронних інформаційних баз та реєстрів України; організації передання вказаних документів, що містять завідома неправдиві відомості, особам, які планували незаконно перетнути державний кордон України, шляхом їх відправлення поштовим зв`язком.
В свою чергу організатори даної організованої групи, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , виконуючи свою керівну роль, керували діями ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, підшукували та залучали до вчинення вказаних злочинів безпосередніх виконавців, шляхом надання вказівок іншим членам організованої групи, контролювали процес виготовлення вищевказаних фіктивних документів та їх відправлення особам, які планували незаконно перетнути державний кордон України, отримання та розподіл між членами організованої групи грошових коштів за вчинення вищевказаних злочинів та контролювали вирішення інших питань, що виникали в процесі вчинення вищевказаних злочинів.
Так, ОСОБА_10 , діючи у складі організованої групи, переслідуючи корисливі мотиви, спільно з ОСОБА_11 та невстановленими особами, згідно визначених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ролей та з відома інших членів групи, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці але не пізніше 10.09.2022, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом усунення перешкод, виготовили документи, в які внесено завідома неправдиві відомості та які надають право безперешкодного перетину державного кордону на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: довідку військово-лікарської комісії від 14.05.2022, видану Головою ВЛК лікарем ОСОБА_13 та секретарем ВЛК ОСОБА_14 , згідно відомостей якої ОСОБА_12 за результатами проведення медичного огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.05.2022 є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 14.05.2022 року на ім`я ОСОБА_12 , видане начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 , майором ОСОБА_15 , згідно якого останній є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Після чого, ОСОБА_10 , діючи згідно відведеної йому ролі, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці але не пізніше 10.09.2022, передав вказані фіктивні документи на ім`я ОСОБА_12 ОСОБА_8 .
У цей же період часу ОСОБА_12 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб передав невстановленій особі з числа членів вказаної організованої групи за складання вищевказаних офіційних документів, які містять завідома неправдиві відомості, грошові кошти в сумі 2500 доларів США.
В подальшому, ОСОБА_8 , діючи у складі організованої групи, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом усунення перешкод, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці але не пізніше 10.09.2022, передав вказані завідома неправдиві офіційні документи ОСОБА_16 , з метою конспірації під час відправлення їх поштовим зв`язком в момент оформлення відправлення у ТОВ Нова пошта для передання вказаних документів ОСОБА_12 .
26.09.2022 року ОСОБА_12 перетнув державний кордон України, а саме: здійснив виїзд з України до Республіки Польща через пункт пропуску Устилуг, використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 від 14.05.2022.
Крім того, ОСОБА_10 , діючи у складі організованої групи, переслідуючи корисливі мотиви, спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, згідно визначених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ролей та з відома інших членів організованої групи, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці але не пізніше 29.09.2022, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом усунення перешкод, виготовили документи, які містять завідома неправдиві відомості та надають право безперешкодного перетину державного кордону на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: довідку військово-лікарської комісії від 03.09.2021, видану Головою ВЛК лікарем ОСОБА_13 та секретарем ВЛК ОСОБА_14 , згідно відомостей якої ОСОБА_17 за результатами проведення медичного огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 від 03.09.2021 є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 03.09.2021 року на ім`я ОСОБА_17 , видане начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 , майором ОСОБА_15 , згідно якого останній є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Після чого, ОСОБА_10 , діючи згідно відведеної йому ролі, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці але не пізніше 10.09.2022, передав вказані фіктивні документи на ім`я ОСОБА_17 ОСОБА_8 .
У цей же період часу ОСОБА_17 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб передав невстановленій особі з числа членів вказаної організованої групи за складання вищевказаних офіційних документів, які містять завідома неправдиві відомості, грошові кошти в сумі 2500 доларів США.
09.10.2022 року ОСОБА_17 перетнув державний кордон України, а саме: здійснив виїзд з України до Республіки Польща через пункт пропуску Шегині, використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 та довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 від 03.09.2021.
04 січня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.
Обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю підтверджуєтьсязібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_18 , згідно показів якого, він під час спілкування зі знайомим дізнався про осіб, які займаються організацією переправлення осіб через держаний кордон України шляхом виготовлення фіктивних документів, а саме про ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та інших осіб за грошові кошти в сумі 3000 доларів США; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_21 - працівника ТОВ Нова Пошта, згідно показів якого, він 29.09.2022 оформлював відправлення 4 конвертів з документами у відділенні ТОВ Нова Пошта №18 у м. Запоріжжя та назвав номери ТТН вказаних відправлень. Вказані документа відправляла особа, яку він пізнішу упізнав як ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_21 , в ході якого останній упізнав особу, яка 29.09.2022 здійснювала відправлення 4 конвертів з документами у відділенні ТОВ Нова Пошта №18 у м. Запоріжжя, як ОСОБА_8 ; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_22 - працівника ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, згідно показів якого, він 10.09.2022 перебував на чергуванні з охорони громадського порядку біля відділення ТОВ Нова Пошта №34 у м. Запоріжжя. Під час чергування він перевірив документи підозрілої особи, яка несла до відділення кілька конвертів з документами для відправлення. При цьому у конвертах були довідки лікарських комісій та інші документи у тому числі на особу на прізвище ОСОБА_23 . Пояснити походження вказаних документів вищевказана особа не змогла та зателефонувала невідомому, який пояснив ОСОБА_22 , що це документи співробітників їх фірми, які перебувають у різних містах України.; довідкою Західного регіонального управління ДПС України вих.№855-22 від 22.10.2022, згідно якої гр. ОСОБА_24 здійснив виїзд з України до Республіки Польща 09.10.2022 року, через пункт пропуску Шегині використовуючи довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 , гр. ОСОБА_25 здійснив виїзд з України до Республіки Польща 26.09.2022, через пункт пропуску Устилуг, використовуючи тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 ; проведеним тимчасовим доступом до речей та документів у ТОВ Нова Пошта, в ході якого було вилучено копії експрес накладних та відеозаписи камер спостереження відділень ТОВ Нова Пошта; результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій.
Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.
Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:
- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і послідуючого покарання, а також враховуючи особливість правопорушення у вчиненні якого він як член організованої групи підозрюється, а саме організація переправлення осіб через державний кордон України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та незаконно перетнути державний кордон України.
Таким чином, ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповані території України, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.
Отже існує ризик того, що ОСОБА_4 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.
- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та інших осіб, що можуть бути причетні до вчинення вказаного злочину у цьому кримінальному провадженню. Наявність вказаного ризику окрім іншого підтверджується тим, що ОСОБА_4 є членом організованої групи, до складу якої входять у тому числі особи, які на теперішній час не встановлені в ході досудового розслідування. Крім того ОСОБА_4 достовірно відомі дані та місця мешкання осіб, які замовили, або вже отримали вищевказані офіційні документи, які містять завідома неправдиві відомості та надають право безперешкодного перетину державного кордону України. Враховуючи, що вказані особи обізнані про обставини вчинення вказаного злочину, ОСОБА_4 може здійснити на них незаконний вплив з метою зміни їх показів в якості свідків.
Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.
Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як член організованої групи може впливати на свідків.Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім того підозрюваний в порушення розумних строків досудового розслідування може затягувати досудове розслідування шляхом симуляції хвороб, заявлення необґрунтованих клопотань, тощо.
- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний в період воєнного стану вчинив кілька епізодів кримінального правопорушення у складі організованої групи. Перебуваючи на свободі підозрюваний може продовжити вчиняти злочини об`єднані одним злочинним умислом. Крім того на теперішній час в ході досудового розслідування не встановлено всіх обставин злочинної діяльності вказаної організованої групи.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечити виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.
Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування й суду, впливати на свідків та осіб, причетність яких до інкримінованого йому злочину підлягає перевірці, а тим самим перешкодить встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, забезпечити виконання процесуальних рішень у провадженні.
Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.
При обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, підозрюваний зобов`язується не відлучатися з постійного місця проживання, однак не перешкоджає здійсненню незаконного впливу на свідків та осіб, причетність яких до інкримінованого йому злочину підлягає перевірці. У зв`язку з цим обрання відносно нього вказаних запобіжних заходів неможливо.
Крім, цього суд при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді домашній арешт, повинен з`ясувати технічні можливості реалізації вказаного виду запобіжного заходу та наявність електронних засобів контролю, які передбачені для виконання даного виду запобіжного заходу, з метою забезпечення своєчасного запобігання можливим спробам підозрюваного невиконання вимог обраного відносно нього запобіжного заходу.
Водночас, необхідно брати до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо.
У випадку застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді застави, слід зазначити, що підозрюваний є організатором організованої групи та у її складі вчинив кілька епізодів злочинної діяльності з корисливих мотивів. В ході досудового розслідування встановлено, що вартість послуг з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України коштувала від 2500 до 3000 доларів США.
З огляду на це, відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України лише у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи те, що особи, які заслуговують на довіру та які могли би поручитися за підозрюваного відсутні, обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, згідно ст. 180 КПК України неможливо.
Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття підозрюваного під варту.
Сторона обвинувачення акцентує увагу суду, що під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою, немає, відсутні інші дані, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України. Приймаючи до уваги наявність письмового повідомлення про підозру у вчиненні діяння передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямованні на перешкоджання досудового розслідування та правосуддя, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, яке визначено законом на строк до дев`яти років позбавлення волі, вважаю недоцільним обрати більш м`який запобіжний захід.
У зв`язку із зазначеними вище обставинами, досудове слідство приходить до висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 активно перешкоджатиме виконанню завдань кримінального провадження, що не дозволить виконати прийняті щодо нього процесуальні рішення.
Враховуючи вищевикладене, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_4 . У разі обрання судом альтернативного виду запобіжного заходу підозрюваному у виді застави, прошу суд, з урахуванням майнового становища підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення в якому він підозрюється, визначити заставу у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням відповідних обов`язків, в порядку ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з підстав, викладених у клопотанні.
Захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді особистого зобов`язання.
Підозрюваний ОСОБА_4 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
04.01.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, шляхом усунення перешкод, вчинене організованою групою осіб з корисливих мотивів.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, підтверджується:протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_18 , згідно показів якого, він під час спілкування зі знайомим дізнався про осіб, які займаються організацією переправлення осіб через держаний кордон України шляхом виготовлення фіктивних документів, а саме про ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та інших осіб за грошові кошти в сумі 3000 доларів США; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_21 - працівника ТОВ Нова Пошта, згідно показів якого, він 29.09.2022 оформлював відправлення 4 конвертів з документами у відділенні ТОВ Нова Пошта №18 у м. Запоріжжя та назвав номери ТТН вказаних відправлень. Вказані документа відправляла особа, яку він пізнішу упізнав як ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_21 , в ході якого останній упізнав особу, яка 29.09.2022 здійснювала відправлення 4 конвертів з документами у відділенні ТОВ Нова Пошта №18 у м. Запоріжжя, як ОСОБА_8 ; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_22 - працівника ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, згідно показів якого, він 10.09.2022 перебував на чергуванні з охорони громадського порядку біля відділення ТОВ Нова Пошта №34 у м. Запоріжжя. Під час чергування він перевірив документи підозрілої особи, яка несла до відділення кілька конвертів з документами для відправлення. При цьому у конвертах були довідки лікарських комісій та інші документи у тому числі на особу на прізвище ОСОБА_23 . Пояснити походження вказаних документів вищевказана особа не змогла та зателефонувала невідомому, який пояснив ОСОБА_22 , що це документи співробітників їх фірми, які перебувають у різних містах України.; довідкою Західного регіонального управління ДПС України вих.№855-22 від 22.10.2022, згідно якої гр. ОСОБА_24 здійснив виїзд з України до Республіки Польща 09.10.2022 року, через пункт пропуску Шегині використовуючи довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 , гр. ОСОБА_25 здійснив виїзд з України до Республіки Польща 26.09.2022, через пункт пропуску Устилуг, використовуючи тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 ; проведеним тимчасовим доступом до речей та документів у ТОВ Нова Пошта, в ході якого було вилучено копії експрес накладних та відеозаписи камер спостереження відділень ТОВ Нова Пошта; результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій.
Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).
Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.
У своїй практиці ЄСПЛ наголошує на тому (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»), що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.
Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.
Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, беручи до уваги суспільно-небезпечний характер таких кримінальних правопорушень, направлений на посягання на встановлений порядок перетинання державного кордону, на безпеку державного кордону, а також таку ознаку як корисливий мотив, слідчий суддя приходить до переконання, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Крім того, матеріали клопотання та кримінального провадження містять протоколи допиту свідків, які викривають ймовірну протиправну діяльність ОСОБА_4 , який є членом організованої групи, до складу якої входять у тому числі особи, які на теперішній час не встановлені в ході досудового розслідування. Крім того ОСОБА_4 достовірно відомі дані та місця мешкання осіб, які замовили, або вже отримали вищевказані офіційні документи, які містять завідома неправдиві відомості та надають право безперешкодного перетину державного кордону України. Враховуючи, що вказані особи обізнані про обставини вчинення вказаного злочину, ОСОБА_4 може здійснити на них незаконний вплив з метою зміни їх показів в якості свідків, тому підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стали та стануть відомі їх анкетні дані, свідки в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, у зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
При цьому, ризик незаконного впливу на свідків об`єктивізується з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як член організованої групи може впливати на свідків.Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім того підозрюваний в порушення розумних строків досудового розслідування може затягувати досудове розслідування шляхом симуляції хвороб, заявлення необґрунтованих клопотань, тощо для уникнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України.
Також, слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, суспільно-небезпечний характер кримінального правопорушення, а також те, що на теперішній час наявна військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, ОСОБА_4 перебуваючи на свободі може продовжити вчиняти злочини об`єднані одним злочинним умислом. Крім того на теперішній час в ході досудового розслідування не встановлено всіх обставин злочинної діяльності вказаної організованої групи, тому слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Крім того, слідчий суддя ґрунтує свої твердження на підставі сукупного аналізу як і обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, так і зазначених відомостей, що характеризують особу підозрюваного, який не працює, раніше не судимий.
Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин необхідним є саме тримання під вартою, оскільки застосування застави як основного запобіжного заходу відтерміновує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої зацікавленості підозрюваного у ході досудового розслідування, створює можливості для його поза процесуальних дій. Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі. Застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки є неможливим з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, що не забезпечить належне виконання підозрюваною обов`язків.
Відтак, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.
При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно п. 2 абзацу 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При визначенні розміру альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя враховує: тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , специфіку даного кримінального провадження, підвищений суспільний інтерес суспільства до такої категорії справ, тяжкість злочину, вчинення його під час дії правового режиму «Військового стану».
З огляду на майновий стан підозрюваного, ґрунтуючись на вагомості доказів наданих стороною обвинувачення, які підтверджують обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, зважаючи на суму грошових коштів, яка передавалася за організацію незаконного перетину кордону, та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що підозрюваному ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 107 360 ( сто сім тисяч триста шістдесят ) гривень.
Крім того, ця сума застави не порушує принцип пропорційності, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконанням покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_4 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Керуючись ст.ст. 3, 9, 22, 177, 178, 183, 193, 376 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 березня 2023 року включно, який обчислювати з 10 січня 2023 року.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у звязку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Визначити строк дії ухвали до 10 березня 2023 року включно.
Підозрюваного ОСОБА_4 взяти під варту в залі суду негайно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1