Справа № 570/2385/13-к
номер провадження 1-в/570/202/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року м. Рівне

Cуддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , в порядку підготовки справи до розгляду, ознайомившись з матеріалами подання старшого інспектора Рівненського районного відділу № 1 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстр. АДРЕСА_1 , судимого

вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 30 липня 2014 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин,

в с т а н о в и в :

У вказаному поданні зазначено, що 30.07.2014 р. Рівненський районний суд Рівненської області засудив ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України із призначенням покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 07.10.2014 р., 21.10.2014 р. надійшов до органу пробації та був прийнятий до виконання.

За змістом подання встановлено, що 21.01.2015 р. засуджений ОСОБА_2 допустив ухилення від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт, а саме не приступив до відбуття покарання згідно направлення від 19.01.2015 р. Ураховуючи викладене, 31.03.2015 р. до прокуратури Рівненського району було скеровано подання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ч .2 ст. 389 КК України та 01.04.2015 р. внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000025 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

12.04.2016 р. з Рівненського відділення поліції Рівненського ВП ГУНП у Рівненській області надійшла інформація про те, що кримінальне провадження № 0000025 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого, ч.2 ст.389 КК України стосовно ОСОБА_2 закрито 30.12.2015 р. згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

08.09.2021 р. до Рівненського районного суду Рівненської області було скеровано подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. 21.12.2021 року у вказаному поданні було відмовлено та 10.02.2022 року повернуто до Рівненського РВ №1 для подальшого виконання.

В ході подальшого виконання вироку стосовно ОСОБА_2 встановити його місце перебування не вдалося, 13.04.2022 р. до Відділення поліції №1 РУП ГУНП в Рівненській області скеровано подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. 25.05.2022 року ОСОБА_2 оголошено в державний розшук.

28.07.2022 року з Відділення поліції №1 РУП ГУНП в Рівненській області надійшла інформація що громадянина ОСОБА_2 розшукано в АДРЕСА_2 та розшукова справа закрита.

28.07.2022 року до Шепетівського РВ №1 філії ДУ Центр пробації» у Хмельницькій області скеровано запит перевірки місця проживання, проте згідно відповіді із вказаного відділу від 22.08.2022 року, місце проживання ОСОБА_2 не підтвердилось.

Станом на 22.08.2022 року відбутий засудженим ОСОБА_2 строк покарання у виді громадських робіт відсутній. Орган пробації вважає, що перебіг давності виконання вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 30.07.2014 року не зупинявся.

Згідно подання, вище викладене свідчить, що для звільнення від відбування покарання ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі частини 1 ст. 80 КК України, правові перешкоди для такого звільнення відсутні.

У поданні також наявне наступне обгрунтування.

Судова практика суддів загальної юрисдикції України з питань звільнення від відбування покарання за закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є усталеною та судові рішення вносились на користь засуджених, як за ініціативою органів пробації (кримінально-виконавчої інспекції) так і за поданням прокуратури та ініціативою самого суду.

Так, Верховний Суд України на засіданні судової палати у кримінальних справах 24 грудня 2015 року, розглядаючи справу № 5-324 кс 15, висловився про те, що правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватися із самим фактом несплати засудженим протягом місячного строку суми штрафу. З огляду на це, лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зазначив, що ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає у тому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом - судом. Адже, відповідно до частини першої статті 389 КК ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чітко регламентованою законодавством процедурою. Зокрема, відповідно до частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухваленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно.(Постанова ВС України від 24 грудня 2015 року № 5-324кс15).

Наведений правовий висновок ВС України кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99). Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі « Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєні кримінального злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.

Враховуючи вищезазначене, орган пробації вважає можливим застосувати норми п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі).

Також, орган пробації, із урахуванням вищевказаних доводів, а також покликань на положення ст. 80 КК України, вважає, що у даній справі строк давності виконання вироку суду в частині виконання покарання повинен розпочинатися з дня набрання вироком суду законної сили та не перевищувати двох років.

У поданні ставиться питання про звільнення гр. ОСОБА_2 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - Рівненського районного суду Рівненської області від 30 липня 2014 року

Дослідивши зміст подання та додатків до нього суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 80 КК Країни перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У даному випадку, в поданні зазначено про обставини, які вказують на ухилення ОСОБА_2 від відбування покарання, оскільки останній 21.01.2015 року допустив ухилення від відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт, а саме не приступив до відбуття покарання згідно направлення від 19.01.2015 року, відповідно вказане покарання не відбував.

Та обставина, що вказані дії особи містять ознаки ухилення від відбування стягнення, та необхідність врахування вимог ч. 3 ст. 80 КК України - залишилися поза увагою органу пробації при підготовці подання та його направленні до суду. Тому, подання слід повернути до органу пробації для належного урахування вимог ч. 3 ст. 80 КК України.

Керуючись ст.80 КК України, ст.ст.371, 372, 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Подання старшого інспектора Рівненського районного відділу №1 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути до органу пробації без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення, в порядку ст. 395 КПК України.

Суддя ОСОБА_1