ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/505/23 Справа № 191/283/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новогніде Синельниківського району Дніпропетровській області, громадянина України, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2023 року клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_6 , було задоволено та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 26 березня 2023 року включно.

Рішення суду вмотивовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років.

Визнав суд доведеними і ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків під час досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя врахував характеристику підозрюваного, який не працює, при цьому має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також те, що відносно нього здійснюється розгляд іншого кримінального провадження, обвинувальний акт у якому направлено до суду, та визнав за доцільне застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування у даному випадку більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а ризики, вказані в клопотанні та в судовому засіданні, не доведені, оскільки судом не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який свою провину визнав повністю, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітніх дітей 2014 року народження та 2020 року народження, є військовозобов`язаним, його позитивну службову характеристику, похвальну грамоту, стан здоров`я (переніс контузію).

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, що апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

?існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

?потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

?може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як убачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується документами, долученими до клопотання.

За наведених обставин слідчий суддя зробив правильний висновок про наявність щодо ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого йому злочину, достатньо обґрунтованої для вирішення питання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з яким колегія суддів погоджується.

Також правильним є висновок слідчого судді про наявність щодо ОСОБА_8 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років, і відносно нього здійснюється розгляд іншого кримінального провадження, обвинувальний акт у якому направлено до суду, що знайшло своє підтвердження як в суді першої так і апеляційної інстанцій, і що цим ризикам не можна запобігти у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання підозрюваного під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя належним чином врахував вагомість вказаних вище доказів, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчинені інкримінованого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, дані про особу підозрюваного, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з рішенням слідчого судді щодо не визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, при застосуванні тримання під вартою.

В силу ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачені виключення з вказаного правила, а саме: слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Обставин, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України, під час апеляційного провадження не встановлено, як і не зазначено в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням застави в достатньому розмірі.

При вирішенні питання про розмір застави, колегія суддів керується положеннями ст. 182 КПК України та практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , скасування ухвали слідчого судді та постановлення своєї ухвали судом апеляційної інстанції у відповідності до ч. 3 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26 березня 2023 року включно.

Встановити ОСОБА_8 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, у разі внесення якої ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти.

У випадку внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4