ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/5461/21 Номер провадження 11-кп/814/613/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, уродженця с.Пристін Куп`янського району Харківської області, до засудження мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-18.02.2012 Печенізьким районним судом Харківської області за ст.185 ч.3 КК України до 1 року позбавлення волі, в силу ст.75 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

-24.12.2014 року Куп`янським районним судом Харківської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02.10.2018 за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Таке рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 тричі притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, зокрема тяжких, один з яких вчинено у період іспитового строку, судом враховано негативний висновок адміністрації установи виконання покарань, значну частину строку невідбутої частини покарання засудженого та прийшов до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення, а клопотання засудженого передчасним, і таким, що не підлягає до задоволення.

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Харківського районного суду Харківської області скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Свої вимоги мотивує тим, що районним судом не було взято до уваги, що його бабуся, якій 69 років є опікуном трьох неповнолітніх дітей (двох його сестер та одного брата) і їй вже важко виконувати ці обов`язки за станом здоров`я.

Звертає увагу, що за період відбування покарання не має жодного порушення, отримав професію токаря, працевлаштований з першого дня відбування покарання, має 4 заохочення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржували.

В судове засідання засуджений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про дату, місуе та час судового розгляду не з`явились.

Колегія суддів заслухавши доповідача, прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За змістом положень ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02.10.2018 за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

З характеристики засудженого, вбачається наступне.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.10.2018. Під час тримання в слідчому ізоляторі м.Харкова характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 21 травня 2019 року відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» .За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має, з метою стимулювання правослухняної поведінки адміністрацією установи заохочувався чотири рази та на момент звернення до суду із поданням відбув 2/3 частин строку покарання. Кінець строку покарання засудженого 02.11.2022 року.

За час утримання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» працевлаштований до житлової зони установи нарядником, до праці ставиться посередньо, участі в суспільному житті не приймає.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере особисту участь в організації виховних заходів, у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», до реалізації програми ставиться без зацікавленості.

Рішенням комісії державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» засудженому відмовлено в застосуванні ст.82 КК України.

21.07.2021 рішенням комісії державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення згідно статті 81 КК України, за відбуттям 2/3 призначеного покарання, як особі яка не стала на шлях виправлення.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів враховує, що засуджений на даний час працевлаштований, підтримує соціально-корисні зв`язки.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_7 до праці ставиться посередньо, до виконання робіт із благоустрію установи ставиться посередньо, ініціативи не проявляє, участі у суспільному житті відділення не приймає, що вказує про не досягнення ним такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Всупереч доводам засудженого, суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні заяви про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 24 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4