КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2954/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003427, по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено до 16 вересня 2022 року включно, із визначенням застави.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора та всупереч вимогам діючого законодавства і практики Європейського суду з прав людини, продовжено застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Зазначає, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , не може бути безумовною підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім цього вважає, що розмір застави, визначений ОСОБА_8 як альтернативний запобіжний захід, є непомірно високим для останнього та не відповідає доходам обвинуваченого.
Також захисник звертає увагу на те, що судом першої інстанції при продовженні запобіжного заходу не враховано ту обставину, що ОСОБА_8 в складі Збройних Сил України приймав активну участь у бойових діях на Донбасі, активно співпрацював з органом досудового розслідування.
За результатами апеляційного перегляду просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на особисте зобов`язання або інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням обвинуваченого під вартою. Також просить зменшити розмір застави до 20 000 гривень.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , який брав участь в судовому засіданні з використання цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення «Viber», на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та вважала рішення суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом належно дотримані.

Як вбачається з представлених до апеляційного суду матеріалів сформованого контрольного провадження, на розгляді Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003427, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено до 16 вересня 2022 року включно, із визначенням застави.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції навів обставини, які ним були враховані при продовженні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення винуватості, його вік, а також ту обставину, обвинувачений раніше переховувався від суду та був оголошений у розшук.

Судом першої інстанції також враховані інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності свідчать про існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбаченого ст.2 КПК України, вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі, в тому числі клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року, якою строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено до 16 вересня 2022 року включно, із визначенням застави, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4