Провадження 1кп-932/5/23
Справа 932/273/23
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 40000928, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ростов-на-Дону Російської Федерації, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ

У провадженні Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України. Щодо обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.01.2023 року включно.

Прокурором заявлене клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб з тих підстав, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, він раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, він не працює, тобто не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, а тому існують ризики, що ОСОБА_5 може ухилитися та переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`якого запобіжного заходу вважав недоцільним, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та процесуальних рішень. Вважав необхідним залишити без змін визначену заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з визначеними обов`язками, передбаченими ст. 194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки ризики перелічені прокурором не доведені, так як він не переховувався від поліції і суду та не впливав на потерпілих та свідків і у подальшому цього робити не буде.

Захисник адвокат ОСОБА_4 також просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки ризики наведені прокурором не доведені.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят діб, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого корисливого злочину, який він вчинив у період іспитового строку, не відбувши покарання за попереднім вироком суду і з врахуванням особистості обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, він не працює, тобто не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків та утриманців, а також стадії процесу, коли потерпілий та свідки обвинувачення не допитані, а матеріали кримінального провадження у тому числі протоколи допиту зазначених осіб відкриті стороні захисту, реально існують обґрунтовані ризики, що він буде переховуватися від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню. Також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин.

З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не вбачається, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам, а обраний відносно останнього запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, особистості обвинуваченого, який не має бездоганної репутації у суспільстві, кореспондується з характером суспільного інтересу, зважаючи на введення воєнного стану в Україні, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого останньому обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправного діяння, в якому він обвинувачується, його особистості, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

На підставі викладеного суд, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає необхідним відмовити.

З урахуванням положень ст.ст. 182, 183 КПК України, та вищевикладених обставин, суд вважає необхідним залишити без змін визначену обвинуваченому заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з визначеними обов`язками, передбаченими ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 314 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт відмовити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 12 березня 2023 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1