справа № 631/464/23
провадження № 1-кп/631/93/23
У Х В А Л А

про призначення справи до судового розгляду та

продовження строків застосування запобіжного заходу

06 квітня 2023 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 2 Нововодолазького районного суду Харківської області справу з єдиним унікальним № 631/464/23 за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2022 року під № 0000823, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Харкова в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з обвинувальним актом та доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2022 року під № 0000823, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що були зареєстровані за єдиним унікальним № 631/464/23 (провадження № 1-кп/631/93/23).

Ухвалою судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 24 березня 2023 року призначено підготовче судове засідання по справі.

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявив, що кримінальне провадження підсудне Нововодолазькому районному суду Харківської області, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України. Оскільки, у справі маються всі необхідні для розгляду у судовому засіданні матеріали, вважає за можливе призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Мав клопотання, зареєстроване за вхідним № 1667/23вх від 28 березня 2023 року, щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , яке обґрунтував продовженням існування заявлених раніше ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Менш суворі запобіжні заходи, на думку прокурора, не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків. Просив продовжити стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти призначення справи до судового розгляду, заявила клопотання про закриття кримінального провадження за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, мотивуючи тим, що органом досудового розслідування, всупереч вимогам КПК України, було поновлено строк завершеного досудового розслідування та поза межами цього строку прийняті процесуальні рішення та вчинені процесуальні дії. Просила закрити кримінальне провадження №0000823 від 08 жовтня 2022 року у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування передбаченого п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 скасувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Прокурор наполягав на призначенні справи до судового розгляду, просив задовольнити клопотання про продовження строків застосування запобіжного заходу, проти задоволення клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України заперечував, посилаючись на те, що після повернення обвинувального акта слідчі дії у провадженні не проводились, окрім прийнятих процесуальних рішень, що були спрямовані на усунення недоліків, про які було зазначено в ухвалі Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 лютого 2023 року. Поновлення завершеного досудового розслідування, проведення додаткового розслідування, відновлення розслідування у зазначеному провадженні не відбувалось. Вважає, що строки досудового розслідування у кримінальному провадженні не порушені та не завершились.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання щодо можливості призначення справи до судового розгляду, дослідивши клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту, а також документи надані на їх обґрунтування, окрім того, обвинувальний акт разом із реєстром матеріалів досудового розслідування, суд дійшов наступного.

12 грудня 2022 року органом досудового розслідування було повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

04 січня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування, надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Того ж дня була укладена угода про винуватість між обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 та прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 .

Окрім того, 04 січня 2023 року слідчим другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_7 складено обвинувальний акт у кримінальному проваджені, який затверджено прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 , який цього ж дня вручено стороні захисту.

10 січня 2023 року вказаний обвинувальний акт з відповідними додатками надісланий до Нововодолазького районного суду, про що свідчить опис цінного листа та конверт з номером відправлення 756.

12 січня 2023 року за вхідним № 213/23-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області надійшов складений слідчим та затверджений прокурором, обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із підписаною між сторонами угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2022 року під № 0000823, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями в день надходження визначено головуючого суддю ОСОБА_8

08 лютого 2023 року ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, укладеної 04 січня 2023 між прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у приміщенні ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» та повернуто матеріали цього кримінального провадження прокурору Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 для продовження та завершення досудового розслідування, відповідно до вимог чинного законодавства України, визначеного параграфом 3 Глави 24 розділу III КПК України.

21 березня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Того ж дня, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 290 КПК України повідомлено про завершення досудового розслідування, надано доступ до матеріалів досудового розслідування, прокурором, згідно ст. 291 КПК України, затверджено обвинувальний акт.

24 березня 2023 року за вхідним № 1620/23-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому ст. 291, 293, надійшов складений слідчим та затверджений прокурором, якому на підставі приписів ст. 36 і 37 КПК України надані відповідні повноваження, обвинувальний акт із доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2022 року під № 0000823, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями в день надходження визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000823, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2022 року щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України суд доходить такого.

За приписами ч. 7 ст. 474 КПК України при відмові в затвердженні угоди, досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Досудове слідство - форма досудового розслідування, в якій здійснюється розслідування злочинів (п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Порядок досудового розслідування встановлений Розділом ІІІ КПК України.

Статтею 219 КПК України визначені строки досудового розслідування

Відповідно до п. 4 ч. 3 зазначеної статті з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, що інкриміноване ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України є тяжким злочином.

Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2022 року під № 0000823 повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення ОСОБА_4 про підозру.

Параграфом 1 Глави 24 розділу III КПК України унормовані форми закінчення досудового розслідування.

Так, за ст. 283 КПК України особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання.

При обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця (ч. 4 ст. 115 КПК України).

У свою чергу частина 7 ст. 115 КПК України говорить що якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день.

Оскільки відповідне число останнього місяця, а саме, 12 лютого 2023 року, було вихідним днем, останній день строку досудового розслідування у кримінальному провадженні що розглядається, є 13 лютого 2023 року. Стороною захисту зазначене не оспорюється.

Таким чином, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2022 року під № 0000823 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України повинно було бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення ОСОБА_4 про підозру, а саме, з 12 грудня 2022 року до 13 лютого 2023 року (відповідно 63 дні).

Отже, з моменту повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме з 12 грудня 2022 року до дня звернення до суду з обвинувальним актом, а саме, до 10 січня 2023 року, стороною обвинувачення було використано (28 днів) строку досудового розслідування. Відтак, залишилось ще 35 днів (63-28=35).

Як вбачається з матеріалів судової справи з єдиним унікальним № 631/52/23 (провадження № 1-кп/631/66/23), дослідженої у судовому засіданні, 08 лютого 2023 року у підготовчому засіданні Нововодолазьким районним судом Харківської області було складено та оголошено резолютивну частину ухвали про відмову в затвердженні угоди та повернення матеріалів кримінального провадження прокурору а також про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та зазначено, що повний текст ухвали буде постановлено та оголошено 10 лютого 2023 року.

Матеріали судової справи з єдиним унікальним № 631/52/23 (провадження № 1-кп/631/66/23) містять відомості щодо отримання копії вступної та резолютивної частини ухвали суду від 08 лютого 2023 року учасниками судового провадження.

10 лютого 2023 року при оголошенні повного тексту ухвали суду від 08 лютого 2023 року учасники справи присутні не були, що вбачається із журналу підготовчого судового засідання.

За приписами ч. 7 ст. 376 КПК України копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На виконання приписів ч. 7 ст. 376 КПК України повний текст ухвали Нововодолазького районного суду Харківської області за супровідним листом № 631/52/23/887/2023 було скеровано до Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 19 Розділу ІІІ «Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України», затвердженої наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20 серпня 2019 року, у разі постановлення судом ухвали про відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування копія ухвали направляється (вручається) учасникам кримінального провадження. Матеріали кримінального провадження надсилаються прокурору після закінчення встановленого законом строку для подання апеляційної скарги на таку ухвалу.

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення.

Оскільки «Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» є локальним нормативно правовим актом, обов`язковим для виконання працівниками суду, беручи до уваги розписку прокурора ОСОБА_9 у справі з єдиним унікальним № 631/52/23 (провадження № 1-кп/631/66/23), про отримання обвинувального акту, без зазначення дати отримання, суд доходить висновку, що матеріали кримінального провадження у суді під розписку прокурор міг отримати не раніше 20 лютого 2023 року, ураховуючи що 18 лютого 2023 року було вихідним днем.

У свою чергу, ч. 7 ст. 474 КПК України не визначає з якого моменту має продовжуватися у загальному порядку досудове розслідування, чи то з моменту постановлення ухвали про відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору, чи то з моменту фактичного повернення матеріалів кримінального провадження прокурору.

Важливо також, що у разі відмові судом у затвердженні угоди та поверненні кримінального провадження для продовження досудового розслідування, законом не передбачено відновлення досудового розслідування, оскільки ст. 282 КПК України чітко визначені випадки за якими відновлюється досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Ураховуючи вище викладене суд доходить висновку, що у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2022 року під № 0000823, щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України стороною обвинувачення у межах строків досудового розслідування було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри обвинуваченому, повідомлено стороні захисту про завершення досудового розслідування, надано доступ до матеріалів досудового розслідування, складено та затверджено обвинувальний акт, який направлено до суду 24 березня 2023 року, оскільки з 20 лютого 2023 року до 24 березня 2023 року минуло 32 дні.

Суд не погоджується ані з доводами сторони захисту, ані з доводами сторони обвинувачення, оскільки вони спростовуються матеріалами дослідженими судом.

Отже, при вирішенні питання про призначення справи до судового розгляду судом з`ясовано, що провадження за обвинувальним актом відповідно до приписів ст. 32, 33 КПК України підсудне Нововодолазькому районному суду Харківської області.

Підстав для закриття провадження у справі за п. 5 8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, як і прийняття рішення за п. 1 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкоджали призначенню справи до судового розгляду, не встановлено.

Обвинувальний акт в цілому відповідає ст. 291 КПК України, яка містить вичерпний перелік вимог, які до нього висуваються.

З огляду на те, що під час підготовчого судового засідання не було встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд дійшов висновку, що на підставі обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні належить призначити судовий розгляд та з цією метою вирішити питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо запобіжного заходу суд зазначає таке.

Положеннями ч. 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч. 1 ст. 1 КПК України).

Частиною 3 ст. 315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Перелік запобіжних заходів, які підлягають застосуванню наведений у ст. 176 КПК України, при цьому, як указано у ч. 3 наведеної норми, найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З положень ст. 199 КПК України випливає, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою у тому числі ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В даному випадку, за обставин, викладених у сформульованому обвинуваченні, у вказаному кримінальному провадженні висунуто обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (наприклад, пункт 32 рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Ураховуючи наведені вище критерії, на обґрунтованість обвинувачення для вирішення питань на даній стадії кримінального провадження, вказує те, що в результаті проведеного досудового розслідування ОСОБА_4 було повідомлено про підозру, а згодом висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення - тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

За ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2022 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням розміру застави.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 лютого 2023 року застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 08 квітня 2023 року включно, в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Судом встановлено, що обвинувачений має постійне місце проживання, не одружений, проте мешкає однією родиною з жінкою без реєстрації шлюбу, має на утриманні матір ОСОБА_10 , яка за станом здоров`я перебуває на обліку у сімейного лікаря з приводу гіпертонічної хвороби, раніше не судимий.

На час вирішення клопотання про продовження запобіжного заходу обвинувачений за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, не відноситься до осіб з інвалідністю, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

Отже, у ході вирішення питання доцільності продовження дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, судом встановлено, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, досі продовжують існувати.

На цей час останні є дійсними та не зменшились, та оцінюються як реальні, в світлі: 1) обставин даного кримінального провадження та 2) особистості обвинуваченого (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Окрім іншого, суворість передбаченого покарання також є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 липня 2001 року у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96) зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 20 червня 2019 року у справі № 166/313/17, від 13 серпня 2020 року у справі № 674/1202/19 усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, реальним є ризик переховування, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований прокурором та підтверджується наявними матеріалами.

Слушним є і ризик впливу на свідків, оскільки свідки на даний час не допитані, а тому не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмеженим у спілкуванні із цими особами, яким відомі обставини вчинення злочину у яких останній обвинувачується, він може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Також, прокурором належним чином обгрунтовано продовження існування ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, ураховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

З огляду на викладене, суд, у ракурсі встановлених фактичних обставин вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та зможе запобігти ризикам, передбаченим положеннями ст. 177 КПК України.

Окрім того, за приписами ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Отже, суд, ураховуючи існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оцінюючи всі обставини у їх сукупності, а саме: вагомість висунутого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, його вік, стан здоров`я, характер соціальних зав`язків, вчинення кримінального правопорушень під час дії в Україні воєнного стану в якості військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, рід занять - офіційно не працевлаштований, матеріальний стан, наявність місця реєстрації та мешкання, відсутність судимості, доходить до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах строків, визначених законом, і вважає що саме такий запобіжний захід може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Від учасників судового провадження клопотань про здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні не надійшло. Судом також не встановлені обставини, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, які могли б бути підставою для ухвалення рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 115, 131, 132, 176 178, 182 184, 186, 193 194, 196, 219, 282-284, 314 316, 369 372, 392, 474, 532, 533 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд справи з єдиним унікальним № 631/464/23 (провадження № 1-кп/631/93/23) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 жовтня 2022 року під № 0000823, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у відкритому судовому засіданні на 11 квітня 2023 року о 11 годину 00 хвилин в приміщенні залу судових засідань Нововодолазького районного суду Харківської області, розташованого за адресою: Харківська область, смт Нова Водолага, вулиця Захисників України, будинок № 1.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Про місце та час розгляду справи повідомити учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора щодо продовження строків застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити застосовний до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на 60 днів, тобто до 04 червня 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення до ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» .

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, як і не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

В іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її постановлення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачені ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1