Справа №592/5904/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/425/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
Іменем України

23 листопада 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/5904/22 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.09.2022 щодо накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна, оскільки з клопотанням про арешт майна прокурор звернувся поза встановленими ст. 171 КПК строками, а тому слідчий суддя мав керуватися ч. 3 ст. 172 КПК та повернути таке клопотання прокурору, що не було дотримано. Стороною обвинувачення не надано доказів того, що вилучений мотоцикл відповідає критеріям, встановленим в ст. 98 КПК, підозра нікому не пред`явлена, а застосований слідчим суддею спосіб накладення арешту на майно не грунтується на матеріалах провадження та прийнято без дотримання справедливого балансу між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних права особи, на її мирне володіння майном.

02.09.2022 до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотання про арешт майна, звернувся прокурор Окружної прокуратури м. Суми, яке обгрунтував тим, що 31.08.2022 близько 16:40 був зупинений мотоцикл Хонда, червоного кольору, д. н. з. на європейських номерах НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 , на якому були відсутні він-коди. В цей же день в ході огляду місця події вказаний мотоцикл та ключ від нього були вилучені.

01.09.2022 відомості внесені до ЄРДР за № 0000804 за ст. 290 КК і постановою дізнавача Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 01.09.2022 мотоцикл та ключ від нього визнані речовими доказом у кримінальному проваджені.

Зважаючи, що даний т/з та ключ від нього можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідають критеріям, встановленим ст. 98 КПК, тому прокурор просив накласти на них арешт.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.09.2022 вказане клопотання прокурора задоволене. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що вилучене майно відповідає критерію речового доказу і саме такий спосіб арешту відповідає інтересам кримінального провадження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника власника майна ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно п. 1-2, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшла цілком обґрунтованого висновку, що арешт повинен бути накладений на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, що в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та належним чином вмотивовано, оскільки при вирішенні зазначеного вище питання дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме наявність правової підстави для арешту цього майна, можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Так, Сумським РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 01.09.2022 внесені до ЄРДР за № 0000804 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК, за фактом того, що 31.08.2022 близько 16:40 був зупинений мотоцикл Хонда, червоного кольору, д. н. з. на європейських номерах НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , на якому БУЛИ відсутні він-коди.

31.08.2022 в період часу з 17:39 до 19:20 проведений огляд місця події, в ході якого у ОСОБА_10 був вилучений вказаний мотоцикл Хонда, свідоцтво про реєстрацію цього т/з у ОСОБА_10 було відсутнє.

01.09.2022 постановою дізнавача сектору дізнання Сумського РУП ГУНП в Сумській області мотоцикл Хонда визнаний речовим доказом та поміщений на штраф-майданчик.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту вказаного т/з, оскільки на даний час існує необхідність в забезпеченні збереження цього майна як речового доказу. При цьому викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вказаний т/з не відповідає критеріям речових доказів, колегія суддів вважає безпідставними, так як фактичні обставини кримінального провадження містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що т/з є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК, і відповідно міг зберегти на собі сліди його вчинення, або містити інші відомості, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги про те, що підозра нікому не пред`явлена, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, при цьому не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, неможливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного в ухвалі майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником власника майна не надано та колегією суддів не встановлено.

У сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на зазначене у клопотанні майно, діяв у спосіб та в межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 з цього приводу також задоволенню не підлягають.

Необхідно зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Доводи апеляційної скарги про те, що з клопотанням про арешт майна прокурор звернувся поза встановленими ст. 171 КПК строками, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Арешт на майно у кримінальному провадженні накладений за наявності для цього правових підстав та відповідає вимогам КПК, а матеріали провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим, пропорційним та необхідним.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.09.2022 щодо накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000804 від 01.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4