Справа № 177/1037/22
Провадження № 1-кп/177/52/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 23.06.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Вільне Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, з базовою загальною середньою освітою, працюючого монтером колії відокремленого структурного підрозділу «П`ятихатська дистанція колії» ДП «Придніпровська залізниця», одруженого, має на утриманні малолітнього сина, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

25.04.2022 у вечірній час доби, ОСОБА_3 знаходився на подвір`ї власного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а потерпілий ОСОБА_6 на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи на присадибних ділянках власних домоволодінь, між сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на побутовому ґрунті відбувся конфлікт, внаслідок якого у ОСОБА_3 виникло почуття гострої особистої неприязні до ОСОБА_6 та умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень.

Діючи з метою заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 взяв з землі власної присадибної ділянки фрагмент цеглини, тобто підшукав собі знаряддя злочину.

Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_3 , знаходячись на присадибній ділянці власного домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , утримуючи в правій руці піднятий з землі фрагмент цеглини, діючи з прямим умислом спрямованим на умисне заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів гострої особистої неприязні до нього, 25.04.2022 приблизно о 17:30 хв умисно, з відстані близько 4 метрів, цілеспрямовано, зі значною силою, кинув фрагмент зазначений цеглини в напрямку потерпілого ОСОБА_6 , який стояв, будучи звернутим до нього обличчям, на присадибній ділянці власного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, умисно кинутий ОСОБА_3 у напрямку потерпілого ОСОБА_6 фрагмент цеглини, під час польоту влучив у штучну перешкоду дерев`яний брус з цвяхами, внаслідок чого фрагмент зазначеного дерев`яного брусу відколовся від основної його частини та зрекошетивши в польоті разом з фрагментом цеглини, з силою влучив (фрагмент дерев`яного брусу) в обличчя потерпілого ОСОБА_6 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді черепно-лицьової травми: переломів верхньої щелепи за типом Ле Фор 1, переломів правої виличної кістки, виличної дуги праворуч, перелому кісток носу, синців обличчя, контузії правого ока, що за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби).

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, в межах пред`явленого обвинувачення не визнав. Вказав про часткове визнання вини, а саме визнання факту заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, але зазначав, що не мав умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та настання таких наслідків.

Пояснював, що 25.04.2022, повернувшись додому після роботи біля 17:30 год, він перебував на подвір`ї будинку за місцем проживання: АДРЕСА_1 , в той час, як почув крик сина, який скаржився на те, що його покусали бджоли. З метою з`ясування обставин конфлікту, він попрямував у бік ОСОБА_6 , який саме порався біля вуликів з бджолами, що розташовувалися на території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на сусідній земельній ділянці. Зазначав, що підійшов до забору приблизно на метр, так, що потерпілий був від нього приблизно в п`яти метрах. В ході словесного конфлікту, кожен з них, перебуваючи на території власного подвір`я, висловлювалися відносно один одного образливими словами, запевняв, що потерпілий образив його сина, після чого він підняв із землі фрагмент цеглини та кинув у бік потерпілого, який у цей час був звернутим до нього обличчям. Пояснював, що фрагмент цегли кидав перебуваючи на емоціях, зі злості, фрагмент цегли жбурнув зі звичайною силою, не прицілювався, наміру влучити у потерпілого не мав, бажав лише його налякати, хоча зазначав, що розумів, що кидає фрагмент цеглини, який міг влучити куди завгодно, в тому числі в потерпілого та спричинити ушкодження. Доповнюючи зазначав, що мав намір влучити у вулик. Також вказував, що бачив як фрагмент цеглини влучив у дерев`яний брус, від якого відділився шматок, що в подальшому влучив у потерпілого, а цеглина зіткнувшись з брусом зменшила швидкість та впала на території домоволодіння потерпілого. Пояснював, що бачив як у потерпілого щось влучило та він присів, але допомогу потерпілому він не надавав. Зазначав про складні відносини з потерпілим через постійні конфлікти з бджолами.

Поданий потерпілим цивільний позов ОСОБА_3 визнав у частині матеріальних збитків, а вимоги про відшкодування моральної шкоди не визнав. Станом на дату розгляду справи, матеріальні збитки потерпілому він не відшкодовував.

В той же час, вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за обставин викладених в обвинувальному акті, підтверджена повно та всебічно дослідженими в ході судового розгляду належними та допустимими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 будучи допитаним у ході судового розгляду пояснював, що 25.04.2022 він працював на пасіці, що розташовувалася на території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час він почув, як закричав син ОСОБА_3 , який грався на перекладині на своєму подвір`ї. ОСОБА_3 почав звинувачувати його в тому, що він нібито спровокував агресію бджіл, між ними виникла словесна перепалка, одна з бджіл почала літати біля ОСОБА_3 , після чого він крикнув обвинуваченому щоб він біг, а ОСОБА_3 у цей момент почервонів, був агресивно налаштованим, махав руками, а потім взяв під ногами фрагмент цеглини та кинув цеглину в його напрямку, але цеглина влучила в дерев`яний брус, частина якого з цвяхами відкололася та влучила в праву сторону його обличчя. Його обличчя залила кров, він викликав швидку та був госпіталізований.

Потерпілий також пояснював, що в нього влучив саме дерев`яний брусок з цвяхами, який відколовся він дерев`яного бруса при ударі об нього фрагмента цеглини, кинутого зі значною силою ОСОБА_3 в його напрямку. Це він зрозумів, оскільки на фрагменті деревини була кров, а сам фрагмент цеглини влучивши у дерев`яний брус, впав у близько двох метрах від нього та лежав на території його домоволодіння, але ближче до паркану. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він проходив тривале лікування, переніс операції, поніс значні матеріальні затрати, більш того внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, тривалого лікування, яке він продовжує й досі, змінився звичний для нього спосіб життя та він зазнав моральних страждань, а тому звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Обвинувачений шкоду не відшкодував.

Зазначав, що раніше конфліктів зі ОСОБА_3 не мав. Потерпілий пояснював, що тримає неагресивних бджіл, займається бджолярством з 2008 року, отримував відповідний дозвіл, сплачував податки. Заперечував факт провокування конфлікту, зазначав, що період подій характеризується активним цвітінням дерев, що безумовно приваблює бджіл, але бджолами займається в селі не лише він, а тому категорично заперечував провокування ним конфлікту зі ОСОБА_3 .

Крім показів потерпілого, вина обвинуваченого у вчинені вказаного кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами по справі, які безпосередньо досліджені в ході судового розгляду.

Так, відповідно до витягу з ЄРДР та заяви про вчинення кримінального правопорушення, відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до реєстру за зверненням потерпілого ОСОБА_6 , який просив органи поліції розслідувати обставини заподіяння йому 25.04.2022 ОСОБА_7 умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень (а.п. 1-4, 12).

Відповідно до картки виїзду швидкої медичної допомоги № 253 від 25.04.2022, виїзд швидкої медичної допомоги здійснювався за адресою: АДРЕСА_1 , звідки до лікарні був доставлений ОСОБА_6 , з травмами голови, з попереднім діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, пара орбітальна гематома, забійна рана в області надбрівної дуги праворуч, перелом кісток носа (а.п. 37). Той факт, що до поліції надходили повідомлення про завдання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , шляхом жбурляння в нього цеглою, підтверджується інформацією наданою заст. начальника ВМ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.п. 74).

Згідно з висновком експерта № 1028 від 27.07.2022, зі схемою ушкоджень, у ОСОБА_6 виявлені черепно-лицьова травма: переломи верхньої щелепи за типом Ле Фор 1, переломи правої виличної кістки, виличної дуги праворуч, переломи кісток носу, синці обличчя, контузія правого ока. Характер тілесних ушкоджень (синці обличчя, переломи кісток обличчя) у потерпілого свідчать про утворення синців, переломів від дії тупого твердого предмета (предметів) за механізмом удар (удар-стиснення). Ушкодження на тілі потерпілого були розташовані в одній анатомічній ділянці, оцінюються у сукупності, за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби). Характер загоєння ушкоджень (синці з нечіткими контурами, дані медичних документів), свідчить, що ушкодження могли бути отримані 25.04.2022. Анатомічна локалізація та характер виявлених ушкоджень може свідчити про одночасне виникнення виявлених ушкоджень, тілесні ушкодження не характерні для виникнення при падінні на площину, нерівну площину. В області обличчя потерпілого виявлено не менше однієї точки прикладення предмета травми. Анатомічна локалізація та характер виявлених ушкоджень свідчить про те, що в момент отримання ушкоджень, потерпілий був звернений обличчям до предметів травми. Такі ушкодження у потерпілого могли утворитися при механізмі на який він сам вказав, про що свідчить локалізація та характер виявлених у нього ушкоджень. ОСОБА_6 на момент отримання тілесних ушкоджень не перебував у стані сп`яніння (а.п. 58-61).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 20.07.2022 з відеозаписом, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_6 , на території його домоволодіння АДРЕСА_1 , в присутності понятих, потерпілий показав де він близько 18-00 год порався на пасіці з шести вуликів, що розташовувалася на території його домоволодіння, в той час як на сусідній земельній ділянці АДРЕСА_1 перебував сусід ОСОБА_3 та його син. Потерпілий вказав місце перебування кожного з них. Потерпілий вказував, що після того, як він почув крик сина ОСОБА_3 , ОСОБА_3 почав висловлювати незадоволення тим, що його сина вкусила бджола, під час їх розмови до ОСОБА_3 підлетіла бджола, після чого він розізлившись почервонів, присів та взявши цеглину, кинув її в його напрямку, тобто в напрямку потерпілого ОСОБА_6 . Потерпілий показав, що в цей момент він був біля вулика, будучи одягнутим у маску пасічника та звернутим обличчям в сторону ОСОБА_3 , намагався закрити вулик кришкою, коли кинута ОСОБА_7 цеглина влучила у дерев`яний брусок, переламавши його та один з цих брусків, з цвяхами, влучив в обличчя потерпілого. Сама цеглина впала на території домоволодіння потерпілого, біля дерева. В ході слідчого експерименту потерпілий показав, як саме брусок влучив в праву частину його обличчя, та що ОСОБА_3 побачивши наслідки своїх дій втік, а потерпілий отримавши травму обличчя, викликав собі швидку та здійснив повідомлення до поліції (а.п. 41-43).

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 26.07.2022 з відеозаписом, за участі потерпілого ОСОБА_6 , лікаря СМЕ ОСОБА_8 та понятих, потерпілий продемонстрував як розміщувалися між собою він та ОСОБА_9 , показав приблизне розташування бруска, а саме біля паркану, що з`єднував території їх домоволодінь, продемонстрував механізм кидка фрагмента цегли та механізм його влучання в дерев`яний брусок, що в подальшому зламався та влучив у його обличчя. Потерпілий продемонстрував на макеті механізм отриманих ним ушкоджень, а саме потрапляння палицею в область правого ока, зубів, щелепи та носу, від чого у нього почалася кровотеча, що забруднила маску пасічника (а.п. 53-55).

Обвинувачений на стадії досудового розслідування, в присутності захисника, відмовився від проведення з ним слідчого експерименту, посилаючись на визнання вини в повному обсязі (а.п. 100).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20.07.2022 з відеозаписом, проведеного за участі та за письмової згоди потерпілого (а.п. 40), за адресою АДРЕСА_1 , потерпілим видано працівникам поліції цеглину сірого кольору, три дерев`яні бруси з цвяхами та захисну маску пасічника, зі слідами РБК, які були опечатані (а.п. 44-45). Вказані речі визнані речовими доказами відповідно до постанови слідчого від 25.07.2022 та передані до камери схову речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.п. 46-47, 66, 71).

Протоколом огляд предметів від 09.09.2022 зафіксовано, що об`єктом огляду були речові докази вилучені з камери зберігання речових доказів (а.п. 66), зокрема: фрагмент цеглини, який має квадратну форму та має властивості: ширина та довжина приблизно 12 см, бокові сторони фрагмента цеглини мають близько 9 см, на якому залишків біологічного походження візуально схожих на кров не виявлено (фрагмент цеглини перепаковано до спец пакету SUD 2039730); маска пасічника сірого кольору, довжиною 37 см, шириною 31 см, на якій візуально виявлено речовину бурого кольору, та на правій частині захисної маски є отвір діаметром близько 2х2 см (перепаковано до паперового конверту); три дерев`яні бруски, що умовно позначалися за номерами: № 1 довжиною близько 57 см, шириною з усіх боків понад 4 см, з лівої частини наявні два цвяхи, на якому залишків біологічних походжень візуально схожих на кров не виявлено, № 2 довжиною 50 см, шириною понад 4 см, де з правої частини дерев`яного бруска наявні три цвяхи, на якому залишків біологічних походжень візуально схожих на кров не виявлено, а також дерев`яний брусок № 3 довжиною приблизно 45 см, шириною понад 3,8 см, де з однієї бокової частини даного бруска виявлені два металеві цвяхи на яких та між ними, за допомогою ультрафіолетового ліхтарика, виявлені візуально схожі біологічні залишки темно-бурого кольору, схожі на кров. Бруски після огляду поміщено до спец пакету INZ 4026968 (а.п. 67-70).

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи докази в їх сукупності, показання обвинуваченого, який у ході судового засідання вину в межах пред`явленого обвинувачення не визнав, не заперечуючи наслідків у виді завдання потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, заперечував умисел на завдання потерпілому тілесних ушкоджень, суд критично оцінює такі показання обвинуваченого, оскільки вони є суперечливим, не логічними та не узгоджуються з іншими доказами по справі. Показання ж потерпілого ОСОБА_6 є логічними та послідовними, такими, що повністю узгоджуються з іншими доказами по справі, щодо обставин правопорушення, механізму нанесення йому тілесних ушкодження.

Так, позиція обвинуваченого щодо невизнання ним своєї вини в наявності умислу на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, спростовується поясненнями як потерпілого, так і самого обвинуваченого, кожен з яких зазначав, що підняттю обвинуваченим з землі фрагменту цегли та її жбурлянню в сторону потерпілого, передував конфлікт, що виник між обвинуваченим та потерпілим щодо укусу малолітнього сина ОСОБА_3 бджолою, що розгнівало ОСОБА_3 , між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_3 і кинув фрагмент цегли в напрямку потерпілого.

Саме в ході вказаної сварки, перебуваючи в стані гніву, на емоціях, як зазначав сам обвинувачений, він перебуваючи на незначній відстані від потерпілого, спостерігаючи потерпілого перед собою (обличчя до обличчя), не прицілюючись, усвідомлюючи, що фрагмент цеглини має значну вагу, в польоті може потрапити у потерпілого, усвідомлюючи можливість настання будь-яких наслідків, в тому числі різного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, жбурнув фрагмент цеглини в напрямку потерпілого.

Доводи обвинуваченого про те, що він бажав поцілити в перший чи другий вулик, біля яких стояв потерпілий, бажав налякати потерпілого, суд розцінює критично, оскільки обвинувачений будучи фізично здоровим чоловіком, знаходячись на незначній відстані від потерпілого, спостерігаючи його перед собою, жбурляючи в його напрямку значний фрагмент цеглини з прискоренням, усвідомлював можливість влучання цеглини в потерпілого, настання будь-яких наслідків, що свідчить про умисний характер його дій. Про умисел обвинуваченого свідчить і сила кидка, яка була досить значною, враховуючи те, що фрагмент цеглини зрикошетивши об дерев`яний брус зламав його на частини, при цьому перелетів досить високий паркан, що розділяв домоволодіння потерпілого та обвинуваченого, та впав на території домоволодіння потерпілого.

Той факт, що кинутий обвинуваченим фрагмент цегли не влучив прямо в потерпілого, а зрекошетивши зламав брус, фрагмент якого вже влучив у потерпілого, не спростовує умислу обвинуваченого на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Крім цього, про умисел обвинуваченого на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень свідчить і його поведінка після завдання потерпілому тілесних ушкоджень, адже він бачачи наслідки своїх дій, а саме влучання певного фрагменту в область голови потерпілого, завдання потерпілому тілесних ушкоджень, від отримання яких він присів, обвинувачений не вжив жодних заходів для з`ясування самопочуття потерпілого, необхідності надання йому медичної допомоги, просто пішов із місця події, в подальшому його станом не цікавився.

Доводи обвинуваченого про те, що він не бажав настання таких наслідків, суд до уваги не приймає, оскільки в даному випадку кваліфікація дій обвинуваченого здійснюється за наслідками, що реально настали, фактично заподіяних наслідків середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Беручи до уваги викладене, доведення перед судом умислу обвинуваченого на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, суд не знаходить підстав для перекваліфікації його дій на ст. 128 КК України.

Доводи обвинуваченого про те, що причиною конфлікту є утримання потерпілим пасіки, без дотримання визначених законодавством норм, у безпосередній близькості до його домоволодіння, що призвело до укусу його дитини бджолою, суд приймає до уваги, однак вказані обставини не виправдовують обвинуваченого та не спростовують наявність в його діях складу кримінального правопорушення. Вважаючи дії потерпілого в даному питанні неправомірними, обвинувачений має право реагувати на них у порядку визначеному законом, в межах правового поля, не допускаючи порушення прав потерпілого, зокрема одного із основоположних прав людини права на здоров`я.

Суд приходить до висновку, що факт заподіяння обвинуваченим умисного тілесного ушкодження середньої тяжкості, доведений перед судом поза розумним сумнівом, сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а не визнання вказаного факту ОСОБА_3 є позицією захисту, право на яку має обвинувачений.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, його обставини та наслідки, а також дані щодо особи обвинуваченого.

Так, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є чоловіком молодого віку (а.п. 76), раніше не судимий (а.п. 80), на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п. 82), за місцем проживання характеризується позитивно, одружений та має малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштований (а.п. 84-86), в пред`явленому обвинуваченні вину не визнав, заперечуючи умисел у нанесенні шкоди здоров`ю потерпілого. Приймає до уваги суд і висновки органу пробації, згідно з якими ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення є середнім, орган пронації вважав можливим виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів (а.с. 101-104).

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено. Завдана шкода потерпілому, навіть в частині визнаних обвинувачених матеріальних збитків на лікування, обвинуваченим не відшкодована.

Беручи до уваги зазначене вище, думку потерпілого щодо призначеного покарання, який не погодився з позицією прокурора щодо призначення покарання та просив призначити більш суворе покарання ніж виправні роботи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки в виді заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, обставини вказаного правопорушення, а саме вчинення його в ході конфлікту що був спровокований укусом сина обвинуваченого бджолами, відсутність каяття у вчиненому та намагання виправдати свою поведінку негативною поведінкою потерпілого, враховуючи особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції інкримінованої статті.

Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме покарання у виді обмеження волі, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Мінімальне покарання у виді виправних робіт, визначене санкцією ч.1 ст. 122 КК України, враховуючи не визнання обвинуваченим вини та не вжиття жодних заходів для виправлення становища, зокрема відшкодування потерпілому витрат на лікування, відсутність щирого каяття, на переконання суду буде недостатнім для забезпечення мети покарання, усвідомлення обвинуваченим невідворотності покарання.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який є чоловіком молодого працездатного віку, офіційно працевлаштований, має сім`ю, в якій виховується малолітній син, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно,з урахуванням висновків органів пробації, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69, 69-1 КК України судом не встановлено.

Потерпілим ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_3 , в якому він просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 8060,01 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди (витрати на лікування) та 40000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням (а.с. 56-58).

В обґрунтування позову вказував, що в результаті протиправних дій ОСОБА_3 відносно нього йому завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження. У зв`язку з отриманням травми обличчя він був змушений негайно звернутися за медичною допомогою та був госпіталізований до Криворізької МЛ № 2 у відділенні щелипно-лицьової хірургії. У нього виявлено перелом верхньої щелепи справа, перелом акулових кісток, численні переломи перенісся, численні синці, контузія правого ока, що вимагали проведення операції та довготривалого лікування, витрати на яке (операція, діагностика, придбання лікарських засобів та ліків) склали 8060,01 грн. Нині він продовжує лікування в амбулаторії відділення щелепно-лицьової хірургії, періодично відвідує окуліста 4 міської лікарня, змушений відвідувати стоматолога для відновлення зубів, що були пошкоджені внаслідок травми.

Зазначав, що крім матеріальних збитків на лікування йому завдано моральної шкоди, оскільки в результаті отриманих травм, що є наслідками протиправних дій ОСОБА_3 , він пережив сильний фізичний біль, отримав тілесні ушкодження, що змінило звичний для нього спосіб життя, адже він був змушений звертатися до медичних закладів, витрачати на це власні кошти, час та сили. Внаслідок пошкодження щелепи, він відчував сильний фізичний біль, переживав значні труднощі в задоволенні основної потреби людини потреби в харчуванні, адже він не мав можливості звично вживати їжу, через що переживав, нервував. Все вказане викликало в нього переживання, душевні страждання, стрес, відчуття яких зберігається до нині, оскільки його здоров`я повністю не відновилося, він потребує постійного контролю здоров`я, зокрема зору, потребує відновлення зубів. Завдану моральну шкоду потерпілий оцінив у 40000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 позов визнав частково, а саме визнав вимоги щодо стягнення матеріальних збитків у розмірі 8060,01 грн., в іншій частині позовних вимог - стягненні моральної шкоди просив суд відмовити.

Враховуючи визнання обвинуваченим позову в частині матеріальних збитків на суму 8060,01 грн, яка повністю узгоджується з наданими потерпілим квитанціями (а.с. 61-72), керуючись ст. 128 КПК України, ст. 206 ЦПК України, враховуючи визнання позову в цій частині, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині матеріальної шкоди задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 8060,01 грн у рахунок відшкодування матеріальних збитків, зумовлених витратами на лікування.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_6 моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Так, ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під час визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Той факт, що потерпілому ОСОБА_6 внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 завдано шкоди здоров`ю, підтверджено матеріалами кримінального провадження. У зв`язку з отриманими травмами обличчя у виді переломів верхньої щелепи за типом Ле Фор 1, переломів правої виличної кістки, виличної дуги праворуч, переломів кісток носа, контузія правого ока та множинних синців, потерпілому безумовно було завдано сильного фізичного болю, а отримання травм викликало необхідність медичного втручання, зокрема проведення операції (а.с. 69), з подальшим тривалим лікуванням та наглядом (а.с. 64-68, 69-70). У зв`язку з отриманими травмами він потребує відновлення зубів (а.с. 71-72). Як слідує з виписки медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 , в результаті отриманих травм лицьової частини голови, він мав множинні переломи лицьового скелета, у зв`язку з чим відчував біль та обмежено відкривав рот, що підтверджує той факт, що внаслідок отриманих травм потерпілий був позбавлений можливості повноцінно харчуватися, спілкуватися, відчував сильний біль та незручності, нервові переживання і стрес.

Наслідком протиправної поведінки обвинуваченого стало те, що звичний для потерпілого спосіб та ритм життя було порушено. Будучи працездатною та офіційно працевлаштованою людиною, внаслідок отриманих травм, був змушений тривалий час перебувати на лікуванні, що порушило звичний для нього спосіб життя, життєві плани, змусило вживати додаткових зусиль для налагодження свого життя, відновлювати здоров`я, проходячи неприємні та болісні процедури, витрачаючи власні кошти на придбання ліків.

Ступінь моральних страждань потерпілого загострюється й тим, що обвинувачений, навіть під час розгляду справи в суді, не попросив у нього пробачення, не відшкодував навіть коштів витрачених на лікування.

Враховуючи доведення факту моральних страждань потерпілого внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 , враховуючи обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, наслідки його протиправний дій, а саме завдання потерпілому фізичного болю, муки, душевних страждань внаслідок суттєвого ушкодження його здоров`я, порушення звичного для нього способу життя та необхідності вживати додаткових заходів для його налагодження, відновлення здоров`я, оцінюючи глибину моральних страждань потерпілого, суд вважає, що заявлений потерпілим до відшкодування розмір моральної шкоди є співмірним зі ступенем та глибиною моральних страждань, що переніс потерпілий внаслідок протиправних дій обвинуваченого, не є надмірним та відповідає принципам розумності та справедливості, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити у повному обсязі.

По даному кримінальному провадженню процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч.2 ст. 373, ст.ст. 374, 376, п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 8060 (вісім тисяч шістдесят) гривень 01 копійка в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок у рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Речові докази:

- цеглину сірого кольору, що поміщена до спец пакету SUD 2039730, три дерев`яні бруски, поміщені до спецпакету INZ 4026968 (а.п. 71-72), передані на зберігання до камери схову речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області знищити.

- захисну маску пасічника, на якій мається РБК, що поміщена до паперового конверту НПУ та, передана до камери схову речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.п. 71-72) повернути законному володільцю ОСОБА_6 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1