Справа № 186/240/23
Провадження № 1-кп/0186/77/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року м.Першотрвенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 02 січня 2023 року по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, працюючого вантажником в Першотравенському МЖКП, несудимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 (приймає участь у відеоконференції)

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2023 року на розгляд до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні та розглядати його суддею одноособово, також прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не розпочатий, а з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу, так як ризики, які були заявлені на момент обрання запобіжного заходу, та полягають в тому, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, спотворити чи знищити будинок, або речі які в ньому перебувають та мають істотне значення для кримінального провадження, на даний час не зменшилися.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що дає підстави вважати, що обвинувачений усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, перебуваючи у вільному пересуванні може переховуватися від суду.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що подія кримінального правопорушення відбулась безпосередньо за місцем мешкання ОСОБА_3 , який в подальшому для уникнення кримінальної відповідальності може спотворити чи знищити речі які в ньому перебувають за місцем мешкання, які мають істотне значення для кримінального провадження.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_3 у випадку можливості вільного пересування може незаконно, будь-яким чином впливати на свідків, з метою зміни свідчень у цьому кримінальному провадженні, для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, вважали, що необхідно застосувати відносно ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Прохали суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася надала заяву про проведення підготовчого судового засідання за її відсутності.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Судом встановлено, що обвинувальний акт складено згідно з вимогами КПК України, процесуальних порушень, перешкоджаючих розгляду справи в суді, не виявлено.

Підстав для закриття провадження у справі, повернення обвинувального акту прокурору, направлення обвинувального акту для визначення підсудності судом не встановлено, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.

Підстав, передбачених ч.2 ст.27 КПК України, для проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні судом не встановлено, тому суд доходить висновку щодо здійснення судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

У судовому засіданні встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на досудовому слідстві ухвалою слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 січня 2023 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строк тримання під вартою закінчується о 15 годині 00 хвилин 02 березня 2023 року.

Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що підтверджує наявність ризику, що обвинувачений може переховуватися від суду. Крім того прокурор зазначає, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Прокурор вважає, що на даний час зазначені вище ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати, а тому наявні підстави для подальшого утримання обвинуваченого під вартою.

Суд, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого враховує, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Ризик передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України суд вважає недоведеним, так як на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою в повному обсязі проведені слідчі дії на місці скоєння злочину.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується.

При розгляді вказаного клопотання прокурора суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд зазначає, що під час вирішення питання судом щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого судом враховується тяжкість вчиненого злочину, у якому він обвинувачуються, строк покарання, яке може бути призначено судом у разі визнання винуватим до десяти років позбавлення волі, репутація обвинуваченого раніше не судимий, сімейний стан неодружений, утриманців не має, міцність соціальних зв`язків відсутні, працює.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою та відмову у зміні запобіжного заходу, суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, п.55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується, суд приходить до висновку про продовження строку тримання його під вартою на 60 днів.

Розмір застави відповідно до ч.3 ст.183 КПК України не визначається, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст.ст.314-316, 27 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 02 січня 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Першотравенського міського суду Дніпропетровської області на 11 годину 00 хвилин 10 березня 2023 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання ОСОБА_3 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, під вартою на строк 60 днів по 29 квітня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику негайно після її оголошення та направити до ДУВП № 4 для виконання та вручення обвинуваченому ОСОБА_3 .

На ухвалу в частині продовження міри запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1