Справа № 459/2956/22
Провадження № 1-кп/459/178/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000562 від 09.09.2022,відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Червоноград Львівської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, розлученого, непрацюючого, незареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 30 серпня 2022 року приблизно о 22 годині, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно та керуючись корисливим мотивом, з метою подальшого викрадення грошових коштів, скориставшись відсутністю уваги ОСОБА_5 , який перебував у вказаній квартирі в гостях, шляхом вільного доступу, таємно з кишені піджака ОСОБА_5 викрав банківську картку № НОМЕР_1 , видану АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 для користування, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку.

Окрім цього, 30.08.2022 приблизно о 23 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 (із подальшими змінами), маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи раніше викрадену ним банківську картку № НОМЕР_1 , видану АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 , з якої таємно викрав грошові кошти в загальній сумі 20000 гривень, шляхом зняття готівкових коштів у банкоматі «Приватбанку» за адресою: місто Червоноград, вулиця Шашкевича, будинок №9, за допомогою пін-коду до якої здогадався, після чого розпорядився викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 завдав матеріальної шкоди ОСОБА_5 на загальну суму 20000 гривень.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані як: викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, тобто як кримінальне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 357 КК України; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто як кримінальне правопорушення, що передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину повністю визнав, підтвердив обставини вказані в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив позов задовольнити повністю, оскільки обвинувачений завдану шкоду не відшкодував, при цьому, не заперечив щодо розгляду справи в порядку передбаченому нормами ч.3 ст. 349 КПК України. Просив призначити покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним: викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів; таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану в судовому засіданні доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні кримінальні правопорушення, які згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком та тяжким злочином відповідно, є людиною молодого віку, раніше не судимий, не працює, розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини; щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання, суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16.10.2008 та у п.п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30.10.2014.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України та обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України, з урахуванням вимог ст. ст. 4, 5 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Ураховуючи сукупність вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, з урахуванням вимог ч.1 ст. 70 КК України, суд вважає доцільним обрати йому остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Поряд з цим, наведені вище обставини дають суду підстави для висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 20 000грн., завданої кримінальним правопорушенням, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає, що позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 20 000 грн. підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено, що розмір шкоди, завданої потерпілій особі, становить 20 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 слід стягнути 20 000, 00грн. завданої майнової шкоди, а тому позов підлягає задоволенню.

Діючі запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

Процесуальних витрат немає.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2(два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи праці.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди завданої кримінальними правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_5 20 000 (двадцять тисяч) гривень завданої матеріальної шкоди.

Речові докази по справі фотознімок та виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 , після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення його копії.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім в судовому засіданні учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня - надіслати іншим учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1