Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/465/21
номер провадження 1-кп/368/58/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2023 рокум.Кагарлик Київської області

м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий: суддя ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

ОСОБА_3

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за ч. 2 ст. 125 КК України, яке внесено 20.10.2021 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000077 відносно обвинуваченого:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, дітей неповнолітніх на утриманні не має, непрацюючого, в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого, -

- якому в рамках даного кримінального провадження дізнавачем 23.04.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), який передбачено:

- ч. 2 ст. 125 КК України, - у вчиненні умисних, протиправних дій, які виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, -

- відносно якого в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не обирався, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

- 18 жовтня 2020 року орієнтовно 10 годині 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 у власних, господарських потребах (набрати з криниці води) шляхом вільного доступу через незамкнену хвіртку зайшов подвір`я, яке розміщене за адресою: АДРЕСА_2 , яке на той час арендував потерпілий, - ОСОБА_5 .

В ході спілкування між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 на грунті неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 ображали один одного нецензурними словами.

Під час сварки у обвинуваченого ОСОБА_4 , який образився на потерпілого ОСОБА_5 , який ображав його нецензурними словами, - виник раптовий, злочинний, змішаний (прямий - на заподіяння тілесних ушкоджень, невизначений - на ступінь тілесних ушкоджень) умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Далі, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 18 жовтня 2020 року орієнтовно о 10 годині 05 хвилин, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, перебуваючи за вищевказаною адресою, тримаючи в правій руці металеве відро, - наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар в область лівої частини голови, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 фізичного болю та заподіяв тілесні ушкодження у вигляді рубця лівої тім`яної ділянки голови, який міг утворитись від дії тупого (их) предмета (ів).

Згідно з висновком експерта № 17 (по меддокументації) від 15.04.2021 вказане тілесне ушкодження викликає розлад здоров`я більше 6, але менше 21-го дня і відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

- дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисні, протиправні дії, які виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 125 КК України, а тому є підстава для притягнення його до кримінальної відповідальності та призначення йому кримінального покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Обґрунтування рішення суду про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, який передбачено ч. 2 ст. 125 КК України.

Отже, суд зазначає, що єдиною підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, передбаченого особливою частиною КК України, тобто, - наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_4 усіх юридичних ознак складу кримінального правопорушення, визначеного в диспозиції ч. 2 ст. 125 КК України.

В даному випадку кримінальна відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 настає за протиправні діяння, які були ним вчинені умисно.

Отже, підставою кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_6 є вчинення ним суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок) і суб`єктивних (суб`єкт, вина) ознак, які характеризують дане суспільно небезпечне діяння як злочин.

Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_4 , який вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, - піддатися осуду з боку держави і бути покараним у повній відповідності з законом.

Такий обов`язок виник з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 125 КК України і створює тим самим кримінальні правовідносини між ОСОБА_7 і державою, потерпілим ОСОБА_5 .

Склад злочину.

В даному випадку об`єктом кримінального правопорушення є здоров`я потерпілого ОСОБА_5 .

Об`єктивна сторона складу злочину, - виразилася в суспільно небезпечному протиправному діянні ( дії) обвинуваченого ОСОБА_4 , яке виразилося в нанесенні ударів, з використанням стороннього предмету (металевого господарського відра) по тілу (голові) потерпілого ОСОБА_5 , та злочинний наслідок у вигляді отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, причинковий зв`язок між діянням та наслідком.

Суб`єктом даного злочину є особа, якій виповнилося 16 років, тому суб`єктом злочину є обвинувачений ОСОБА_4 .

Суб`єктивна сторона складу даного злочину, - раптовий, змішаний (прямий - на заподіяння тілесних ушкоджень, невизначений - на ступінь тілесних ушкоджень) умисел обвинуваченого ОСОБА_4 , спрямований на заподіяння невизначеної шкоди (невизначеного ступеню тяжкості тілесних ущкоджень) здоров`ю потерпілого ОСОБА_5 , який фактично отримав легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді:

- штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або - - громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або -

- виправні роботи на строк до одного року, або, -

- арешт на строк до шести місяців, або, -

- обмеження волі на строк до двох років.

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбаченеосновне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно, з урахуванням положення ч. 1 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 12, санкцію ч. 2 ст. 125 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

- так, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), яке передбачено ч. 2 ст. 125 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав повністю та дав наступні показання:

18 жовтня 2020 року орієнтовно 10 годині 00 хвилин він перебував вдома в м. Кагарлик Київської області.

В цей час його мати попросивла принести води, на що він погодився, після чого взяв в руки металеві відра та пішов до сусідського двору, де, зазвичай, - набирав води.

На сусідній двір, де розташована криниця, він зайшов через незамкнену хвіртку.

В цей час на території домогосподарства перебував потерпілий ОСОБА_8 , який орендував дане домоволодіння. На його думку потерпілий ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Між ним та потерпілим ОСОБА_9 виникла сварка, під час якої вони почали ображати один одного нецензурними словами.

Під час сварки потерпілий ОСОБА_8 хотів його вдарити кулаком руки в обличчя, апле він увернувся від удару потерпілого, та одночасно він вдарив потерпілого ОСОБА_5 відром, яке тримав в правій руці.

Удар прийшовся в область голови.

Після його удару бійка між ним та потерпілим ОСОБА_9 припинилася, але потерпілий ОСОБА_8 продовжував ображати його та його матір нецензурними словами.

Проте, він не реагував на слова потерпілого ОСОБА_11 , та, розвернувшись, - пішов до хати.

На слідуючий день він взнав від знайомих людей, що спричинив потерпілому тілесні ушкодження, після чого робив спроби поспілкуватися з потерпілим, та відшкодувати йому заподіяну шкоду, але потерпілий навідріз відмовився спілкуватися з ним.

В скоєному щиро розкаюється, жаліє про скоєне, та обіцяє, що більше такого вчиняти не буде, просив суд не застосовувати відносно нього сувору міру покарання.

Суд, оцінюючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , які були надані ним в добровільному порядку під час судового слідства, з яких видно, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому діях, - переконаний, що визнання вини обвинуваченим та відповідні його покази не є результатом якихось погроз з боку потерпілої сторони або погроз чи обіцянок працівників правоохоронних органів (дізнавачів, слідчих, прокурорів), приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 є логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, - достовірними та обґрунтованими, а тому вони є підставою для притягнення обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 125 КК України.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 125 КК України, органами досудового слідства зібрано і інші докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, однак, за клопотанням прокурора, - проти чого обвинувачений не заперечував, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за не доцільне:

- допит потерпілого;

- допит свідків, які зазначені в додатку до обвинувального акту;

- дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченого, які були зібрані органами досудового слідства під час досудового слідства (в формі дізнання), -

- обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_4 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Що стосується потерпілого ОСОБА_5 , то потерпілий ОСОБА_5 07.12.2022 року через канцелярію подав до суду письмове клопотання, в якому просить суд в подальшому слухати кримінальне провадження без його участі, зазначивши при цьому, що цивільний позов в рамках даного кримінального провадження заявляти не буде, щодо призначення виду та розміру покарання, - покладається на розсуд суду.

Матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 :

- згідно свідотцва про народження серії НОМЕР_1 , яке видане 23 грудня 1986 року Кагарлицьким відділом ЗАГС Київської області, - ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Кагарлик Київської області;

- згідно картки фізичної особи - платника податків, яка видана 23.05.2002 року Кагарлицькою об`єднаною ОДПІ, - ОСОБА_4 має РНОКПП: НОМЕР_2 ;

- згідно довідки - характеристики № 1132/02 - 41, яка видана 15.04.2021 року виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області, - по місцю фактичного проживання ОСОБА_4 характеризується посередньо;

- згідно довідки № 141, яка видана 15.04.2021 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - ОСОБА_4 , 1986 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , - за психіатричною допомогою не звертався, в психіатричному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» не спостерігався;

- згідно довідки № 277, яка видана 15.04.2021 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», - ОСОБА_4 , 1986 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , - в наркологічному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» не спостерігався, за наркологічною допомогою не звертався;

- згідно тимчасового посвідчення № НОМЕР_3 , яке видано 26 квітня 2018 року, - ОСОБА_4 прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України за ВОС НОМЕР_4 на посаду робітника підсобного буд. робіт;

- згідно відмітки про прийняття та зняття з обліку від 11.05.2018 року, - ОСОБА_4 , 1986 року народження, - знятий з в,обліку згідно н. МОУ НОМЕР_5 від 20.12.2017 року;

- згідно довідки - вимоги про судимість № 7 - 22042021/32015, яка видана 22.04.2021 року, станом на 22.04.2021 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кагарлик Київської області є наступні відомості про притягнення до кримінальнолї відповідальності:

- 08.02.2016 року був засуджений Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

11.03.2016 року поставлений на облік Кагарлицького відділенні КВІ.

21.02.2018 року знятий з обліку Кагарлицького відділення органу пробації в зв`язку з закінченням іспитового строку, - на підставі ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 09.02.2018 року на підставі ч. 1 ст. 78 КК України.

Відповідно, з огляду на відомості про судимість, які містяться в матеріалах справи, - обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення даного кримінального правопорушення, яке є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні, - в силу положень ст. 89 КК України вважається таким, що раніше не судимий.

Зміна обвинувачення, визнання частини обвинувачення необгрунтованою, - судом в даному кримінальному провадженні - не застосовувалися.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (проступку), - п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , які передбачені ст.. 67 КК України, - під час слухання кримінального провадження - не виявлено.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , наслідки вчиненого кримінального правопорушення, наявності відомостей про судимість.

Санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді:

- штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або - - громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або -

- виправні роботи на строк до одного року, або, -

- арешт на строк до шести місяців, або, -

- обмеження волі на строк до двох років.

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбаченеосновне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно, з урахуванням положення ч. 1 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 12, санкцію ч. 2 ст. 125 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок).

Також при призначенні покарання суд враховує наступне:

Суд зазначає, що правова природа санкції ч. 2 ст. 125 КК України є альтернативною по своїй суті, - законодавець дає суду можливість при виборі покарання винній особі призначити одне з покарань, яке зазначене в санкції.

Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте, - в силу положень ст. 89 КК України, - раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення (проступок), тяжких наслідків від вчинення злочину не настало, враховуючи правову позицію прокурора, яка наполягала на призначенні обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, враховуючи позицію потерпілого, який повністю покладається на розсуд суду при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо здійснити, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, - у виді обмеження волі, так як суд вважає, що призначення інших видів покарань у виді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, арешту, - не буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідкам вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Що стосується розміру призначеного покарання, то слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення -проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки, так як суд вважає, що призначення такого виду покарання та у даному розмірі, - можливе та необхідне з огляду на особу обвинуваченого, обставин скоєного кримінального правопорушення, наслідків скоєного кримінального правопорушення, - обвинувачений ОСОБА_4 вже раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину, хоча і в силу положень ст. 89 КК України на момент вчинення нового кримінального правопорушення вважався таким, який раніше не судимий, окрім того, як вбачається з матеріалів справи, - потерпілий ОСОБА_5 не подав до суду письмовї розписки про відсутність у нього претензій до обвинуваченого, окрім того, - суд вважає за слушну правову позицію сторони обвинувачення прокурора, - про призначення саме такого виду та розміру покарання, так як суд погоджується з позицією прокурора, що призначення саме такого виду та розміру покарання, - буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Також слід застосувати положення ст. 75 КК України.

Обґрунтування позиції суду:

- згідно положень ст.. 75 КК України, - якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаювання обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), то суд зазначає про ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 , зглядаючись на його поведінку як під час досудового слідства у формі дізнання, так і під час судового слухання справи, - переконав суд у своєму щирому розкаюванні.

Суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що, відповідно, поруч з позицією сторони державного обвинувачення (прокурора), яка просить застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, - дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні засудженого ОСОБА_4 положення ст.ст. 75, 76 КК України.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд в даному випадку, застосовуючи положення даної статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки, з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, - з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тому суд, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 хоч і раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте, в силу положень ст. 89 КК України, - раніше не судимий, є в наявності обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), яка вважала за можливе застосувати до обвинуваченого покарання, не пов`язане з реальним обмеженням волі, тому суд вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати такий вид покарання як обмеження волі строком на 2 (два) роки, з застосуванням положень ст. 75 КК України, (іспитовий строк терміном на 1 рік), та положень ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_4 судом в судовому засіданні не виявлено.

Цивільний позов:

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження - не заявлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку:

Речові докази:

Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування спеціальної конфіскації в рамках даного кримінального провадження - немає.

Рішення про відшкодування процесуальних витрат:

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні - відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні передбачені ст. 131 КПК України.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Такий вид забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, - в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Інші види забезпеченя кримінального провадження в даному кримінальному провадженні - не застосовувалися.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , - не застосовувався, правових підстав для обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, - немає.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 1 ст. 11, ч.ч. 1, 2 ст. 12, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч. 2 ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), який передбачено ч. 2 ст. 125 КК України, - як за вчинення умисних, протиправних дій, які виразилися в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до положень ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 паступі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов:

- Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази:

- Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати:

- Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , - до вступу вироку в законну силу, - не обирати.

Арешт майна, (п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 170 КПК України), як захід забезпечення кримінального провадження, - в межах даного кримінального провадження не застосовувався.

Інші види забезпеченя кримінального провадження в даному кримінальному провадженні - не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1