Провадження №1-кп/750/52/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

соціального педагога ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002217 від 28.08.2021, по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Норильська, Красноярського краю Російської Федерації, громадянина України, з повною вищою освітою, працюючого начальником відділу збуту запчастин ТОВ «Чернігівський автозавод», неодруженого, маючого на утриманні доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26.08.2021 року близько 20 год. 55 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи між будинками АДРЕСА_2 , на ґрунті раптової неприязні до малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підійшов до нього та, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю і бажаючи їх настання, маючи умисел на спричинення малолітньому потерпілому ОСОБА_4 удару, долонею правої руки наніс один удар в лоба, після чого, схопивши обома ріками малолітнього потерпілого за обидва вуха, з силою потягнув за них догори, а потім з силою відштовхнув малолітнього ОСОБА_4 від себе. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_9 не спричинив малолітньому потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження, проте завдав фізичного болю.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 126 КК України не визнав, цивільний позов про відшкодування 100 000 грн. моральної шкоди та 305 035 грн. майнової шкоди також повністю не визнав. Вказав, що 26.08.2021 у вечірній час йому зателефонувала донька ОСОБА_10 , яка плакала і просила допомогти. Він одразу поїхав і донька з подружкою розповіли, що її обкидали камінням та вимагали 800 грн., вказали, що це зробив саме ОСОБА_11 . Він підійшов до потерпілого і поговорив з ним. Удари не наносив, за вуха не тягнув, а лише на ньому показував небезпечні місця, куди могло потрапити каміння і пояснював як не треба робити. Він лише взяв його плече, щоб той не відходив. Потерпілий при цьому не плакав, сказав, що все зрозумів, вибачився.
Незважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_9 , його вина у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю підтверджується, а його доводи спростовуються наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що влітку він гуляв з друзями на вулиці, підійшов ОСОБА_9 та спитав у нього: «Ти Єгор?», після чого взяв його за вухо і запитав: «Де мама?» Він йому відповів, що мама на роботі. ОСОБА_9 почав лаятись, погрожувати поліцією, він дуже злякався, а ОСОБА_9 вдарив його рукою в лоб, плече. Він відчув біль від таких дій ОСОБА_9 . Все це тривало приблизно 5 хвилин, на подвір`ї біля його будинку. ОСОБА_9 лаявся нецензурно при цьому. Також вказав, що він знайомий з донькою обвинуваченого ОСОБА_10 , іноді бачить її на вулиці, однак не товаришує з нею. Софія та її друзі ображали його, на що він розвернувся і пішов, він ОСОБА_10 не чіпав. А потім прийшов ОСОБА_9 з ОСОБА_10 , який почав його ображати, взяв за вухо, вдарив у плече і лоб. Він пішов до друзів, вони його заспокоїли, потім приїхала мама і вони разом поїхали в травмпункт, бо у нього боліла голова, його нудило. Після цього випадку він боявся виходити на вулицю.
Допитана в якості свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в судовому засіданні показала, що ОСОБА_13 знає давно, товаришували. Того дня вони стояли біля паркану, під`їхав обвинувачений і вдарив ОСОБА_13 в плече та в лоб, тягав за вухо, запотиличник дав. Єгор розплакався і побіг додому. Софія до цього ображала їх та ОСОБА_13 , потім подзвонила тату і той приїхав. Софія вказала на ОСОБА_13 і він почав його бити та ображати нецензурною лайкою. Софія насправді ображала їх, але хотіла, щоб батько подумав, що вони її ображали. Раніше ОСОБА_10 кидала в них каміння, у відповідь вони також кидали.
Свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суду показав, що знає ОСОБА_13 , вони товаришують. Батько ОСОБА_10 під`їхав, коли вони були на вулиці, підійшов і вдарив ОСОБА_13 . Сказав: «Чому заява в поліції?» і вдарив його рукою в лоба і в плече, дав запотиличник та вилаявся нецензурно. Єгор був дуже наляканий, заплакав і вони розійшлися. До цього вдень був конфлікт із ОСОБА_10 , вона до них чіплялась, ОСОБА_11 розлютився і відігнав її. Вона з друзями кидалась камінням і вони у відповідь теж кидали, начебто хтось влучив у ОСОБА_10 . Потім приїхав її батько, підійшов чомусь до ОСОБА_13 і почав бити.
Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 підтримала заявлений позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Зазначила, що саме неправомірними діями обвинуваченого була спричинена шкода потерпілому.
Окрім зазначеного, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення також підтверджується сукупністю досліджених у порядку, встановленому ст. 358 КПК України, та перевірених в судовому засіданні доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 27.08.2021, відповідно до якого ОСОБА_5 просить провести перевірку з приводу завдання тілесних ушкоджень її сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мало місце 26.08.2021 по АДРЕСА_3 з боку ОСОБА_15 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2021 з фототаблицею до нього, за участю потерпілого ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 , відповідно до якого, під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_4 , в присутності двох понятих та педагога, докладно розповів та показав на місці про обставини та механізм нанесення йому ударів обвинуваченим ОСОБА_9 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2021, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 , в присутності законного представника та педагога, з осіб, зображених на фотознімках, впізнав чоловіка на фото під №2 і стверджує, що саме він 26.08.2021 близько 21:00 год. біля буд. 246-А по вул. Шевченка у м. Чернігові вдарив його долонею руки в лоба, тримав за вуха та штовхнув у плече; згідно довідки, на фотокартці під №2 розміщений фотознімок ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2021 з фототаблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_16 та її законного представника ОСОБА_17 , відповідно до якого під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_16 , в присутності двох понятих та педагога, докладно розповіла та показала на місці про обставини та механізм нанесення ударів потерпілому ОСОБА_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2021, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 , в присутності законного представника та педагога, з осіб, зображених на фотознімках, впізнала чоловіка на фото під №2 і стверджує, що саме цей чоловік 26.08.2021 близько 21:00 год. біля буд. 246-А по вул. Шевченка у м. Чернігові вдарив ОСОБА_18 долонею руки в лоба та штовхнув у плече; згідно довідки, на фотокартці під №2 розміщений фотознімок ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2021 з фототаблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_19 та її законного представника ОСОБА_20 , відповідно до якого під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_19 , в присутності двох понятих та педагога, докладно розповіла та показала на місці про обставини та механізм нанесення ударів потерпілому ОСОБА_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2021, відповідно до якого свідок ОСОБА_19 , в присутності законного представника та педагога, з осіб, зображених на фотознімках, впізнала чоловіка на фото під №2 і стверджує, що саме цей чоловік 26.08.2021 близько 21:00 год. біля буд. 246-А по вул. Шевченка у м. Чернігові вдарив один раз рукою ОСОБА_18 в лоба; згідно довідки, на фотокартці під №2 розміщений фотознімок ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2021 з фототаблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_14 та його законного представника ОСОБА_20 , відповідно до якого під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_14 , в присутності двох понятих та педагога, докладно розповів та показав на місці про обставини та механізм нанесення ударів потерпілому ОСОБА_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2021, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 , в присутності законного представника та педагога, з осіб, зображених на фотознімках, впізнав чоловіка на фото під №2 і стверджує, що саме цей чоловік 26.08.2021 близько 21:00 год. біля буд. 246-А по вул. Шевченка у м. Чернігові вдарив один раз рукою ОСОБА_18 в лоба та штовхнув у плече; згідно довідки, на фотокартці під №2 розміщений фотознімок ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2021 з фототаблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_21 та її законного представника ОСОБА_22 , відповідно до якого під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_21 , в присутності двох понятих та педагога, докладно розповіла та показала на місці про обставини та механізм нанесення ударів потерпілому ОСОБА_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2021, відповідно до якого свідок ОСОБА_21 , в присутності законного представника та педагога, з осіб, зображених на фотознімках, впізнала чоловіка на фото під №2 і стверджує, що саме цей чоловік 26.08.2021 близько 21:00 год. біля буд. АДРЕСА_4 кричав на Єгора та штовхнув його в плече; згідно довідки, на фотокартці під №2 розміщений фотознімок ОСОБА_9 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2021 з фототаблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_23 та його законного представника ОСОБА_24 , відповідно до якого під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_23 , в присутності двох понятих та педагога, докладно розповів та показав на місці про обставини та механізм нанесення ударів потерпілому ОСОБА_4 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.09.2021, відповідно до якого свідок ОСОБА_23 , в присутності законного представника та педагога, з осіб, зображених на фотознімках, впізнала чоловіка на фото під №2 і стверджує, що саме цей чоловік вкінці літа 2021 року у вечірній час у дворі його будинку долонею руки стукнув хлопчика Єгора в лоба та штовхнув у плече; згідно довідки, на фотокартці під №2 розміщений фотознімок ОСОБА_9 ;

Згідно висновку експерта №403 від 06.09.2021, при проведенні судово-медичної експертизи об`єктивних даних за наявність тілесних ушкоджень у громадянина ОСОБА_4 , 2011 р.н., не виявлено.

Аналізуючи в сукупності надані сторонами кримінального провадження та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_9 , а його дії вірно кваліфікованими за ч.1 ст. 126 КК України. В ході розгляду кримінального провадження не здобуто доказів стосовно того, що умисне завдання удару та вчинення інших насильницьких дій, які завдали потерпілому ОСОБА_4 фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень тому, могли бути спричинені за інших обставин, ніж вказаних стороною обвинувачення.

Так, під час судового розгляду є повністю доведеним факт завдання удару та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому ОСОБА_4 , що узгоджується з висновком експерта.
Також судом встановлено з показів свідків та потерпілого, що такі дії були спричинені ОСОБА_4 саме діями ОСОБА_9 26.08.2021 року приблизно о 20:55 год. між будинками АДРЕСА_2 .
Твердження сторони захисту про те, що потерпілого та свідків підготували для надання саме таких свідчень в суді, а дії обвинуваченого були лише реакцією батька на те, що його дочку ображали, тому він перебував в стані душевного хвилюванні, а доказів, що саме обвинувачений спричинив вказані удари немає, і тому останній не підлягає кримінальній відповідальності, відповідно до ч.4 ст. 36 КК України, спростовуються як послідовними показаннями потерпілого та свідків, наданими в судовому засіданні, так і дослідженими письмовими доказами, а саме протоколами про проведення слідчих експериментів за участю потерпілого та свідків та протоколами пред`явлення особи для впізнання, відповідно до яких потерпілий та свідки однозначно стверджували, що удари потерпілому наносив саме обвинувачений і він же його штовхав та тягнув за вуха, тому суд сприймає такі твердження як бажання уникнути від відповідальності за вчинене і приходить до висновку, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене саме обвинуваченим і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення, що відповідає стандарту доведення поза розумним сумнівом.
Тобто, судом були перевірені твердження обвинуваченого та його захисника щодо неможливості заподіяння ним даних ударів потерпілому, але це спростовується вивченими судом доказами по справі.

Проаналізувавши показання обвинуваченого, потерпілого, законного представника потерпілого, свідків, та наявні у справі докази, крім того, беручи до уваги і вік потерпілого, суд вважає, що факт перебування ОСОБА_9 в стані сильного душевного хвилювання, викликаному суспільно небезпечним посяганням, через що він не міг оцінити відповідність заподіяної ним шкоди небезпечності посягання, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав вважати, що існували обставини, що виключають кримінальну протиправність діяння, вчиненого ОСОБА_25 , у суду немає.

Аналіз свідчень обвинуваченого у порівнянні їх з показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , які підтвердили, що саме обвинувачений наносив удари потерпілому та штовхав того, і зібраними та дослідженими в повному обсязі доказами по справі, які узгоджуються між собою, вказує на скоєння саме обвинуваченим ОСОБА_9 умисних протиправних дій щодо малолітнього потерпілого, тобто, пред`явлене йому обвинувачення, знайшло своє підтвердження в повному обсязі, а показання та доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , наведені ним на свій захист, суд розглядає лише, як версію захисту, дану з метою уникнути кримінальної, цивільно-правової відповідальності та покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, яка не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, враховуючи весь обсяг наданих суду й перевірених доказів.

Оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні та перевірені докази, які є належними та допустимими й такими, що в своїй сукупності беззаперечно та поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинуваченого, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_9 , а його дії правильно кваліфікованими за ч.1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару та вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, фактичні обставини провадження, його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, наявність на утриманні дитини доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявність постійного місця проживання та роботи, відсутність попередніх притягнень до кримінальної та адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, за наявності обставини, що обтяжує його покарання, у зв`язку з чим доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті закону, якою передбачене покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, що є необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , заявлений цивільний позов про відшкодування ОСОБА_4 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди та 305 035 грн. 00 коп. майнової шкоди.
При вирішення цивільного позову суд приходить до такого.
Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінальної справи їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплений і в ст. 22 КПК України. До того ж, приписами п.3 ч.1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальній справі підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

В частині позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`ю, суд приходить до наступного.

Так, до позовної заяви, в обґрунтування вимог, долучений консультативний висновок лікаря-психолога ОСОБА_26 №27 від 30.12.2021, відповідно до якого потерпілому рекомендовано: травмофокусована когнітивно-поведінкова терапія тривалістю 2-3 роки з частотою 2-3 рази на тиждень; методика десенсибілізації та перероблення рухами очей 3-6 сеансів. На підставі чого, без жодного підтвердження належними доказами, позивачем на власний розсуд проведено розрахунок щодо вартості сеансів необхідної терапії.
Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Однак, майбутні понесені витрати на суму саме 305 025 грн. 00 коп. позивачем підтверджені не були, жодних доказів дійсної вартості одного сеансу в сумі 650 грн., як про це зазначено у позовній заяві, і який ліг в основу розрахунку майнової шкоди, суду надано не було. Жодних доказів, які б підтверджували вже понесені витрати майнового характеру, як то квитанції або чеки на придбання ліків, оплата консультації лікаря тощо, до позовної заяви також долучено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 305 025 грн. 00 коп. у відшкодування майнової шкоди, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Що стосується морального відшкодування, то суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як зазначено у ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Під поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів. Фізичні страждання - це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи питання про розмір морального відшкодування, яке підлягає стягненню з обвинуваченого, суд керується положеннями ст. ст. 23, 1167 ЦК України і зазначає, що судом встановлено факт вчинення ОСОБА_9 неправомірних дії відносно потерпілого, що окреслені у ч.1 ст. 126 КК України, вина обвинуваченого в скоєнні цього кримінального правопорушення є доведена. Отже, заявлена вимога потерпілого пов`язується з фактом заподіяння йому через це моральної шкоди, а тому суд враховуючи стан здоров`я малолітнього потерпілого, фізичні та душевні страждання, що призвели до негативних змін у його житті, тяжкість вимушених змін у його звичайному способі життя, час та зусилля, які були необхідні для відновлення його попереднього стану, вважає, що маються підстави для відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням вищезазначених обставин і доказів, наданих потерпілим, а також з огляду на те, що після цих подій минуло більше року, проте обвинувачений не вчинив жодних дій, які б свідчили про намагання відшкодувати спричинену ним шкоду потерпілому, суд вважає, що розмір моральної шкоди у грошовому еквіваленті 10 000 грн., виходячи із сукупності її складових - фізичного болю та страждань, розумності, виваженості та справедливості є достатнім розміром для компенсації моральної шкоди і саме цей розмір суд вважає таким, що відповідає ступеню моральних страждань неповнолітнього потерпілого та категорії кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, тобто позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.
При визначенні суми моральної шкоди суд керується постановою ВП ВС від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц, у якій було висловлено правову позицію, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Окрім того, законний представник потерпілого просить вирішити питання судових витрат, стягнувши з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 16000 грн.

Щодо зазначених вимог слід зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

У відповідності до ч.2 ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

На підтвердження витрат на правову допомогу законним представником потерпілого було надано: додаткову угоду по договору про надання правової допомоги від 18.12.2021 року, розрахунок оплати роботи (послуг) адвоката за надання правової допомоги від 18.12.20221 року, розрахунок оплати роботи (послуг) адвоката за надання правової допомоги від 18.12.20221 року, квитанцію про оплату адвокатських послуг від 18.12.2021 на суму 5000 грн. (дата здійснення розрахунку 20.12.2021), квитанцію про оплату адвокатських послуг від 18.12.2021 на суму 5000 грн. (дата здійснення розрахунку 20.12.2021), додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 13.07.2022 року, копію квитанції 0.0..1 від 13.07.2022 про сплату ОСОБА_6 гонорару згідно договору від 13.07.2022 в розмірі 6000 грн., тобто законним представником потерпілого документально підтверджено здійснені нею процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 16 000 грн., а тому вказана заява підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі і запобіжні заходи не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної та майнової шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_4 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1