Справа № 944/953/23
Провадження №1-кп/944/772/23
УХВАЛА

30.03.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Яворові клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2023 року за № 0000039, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 Кримінального кодексу України,

встановив:

В провадженні Яворівського районний суд Львівської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 календарних днів, без визначення розміру застави.

На обґрунтування клопотання зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 липня 2022 року № 196 солдата ОСОБА_4 , призваного по мобілізації призначено на посаду стрільця-санітара 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

Проходячи військову службу на вищевказаній посаді, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог бойового наказу командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади підполковника ОСОБА_6 від 30 січня 2023 року № 5, з метою переміщення військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 з пункту постійної дислокації в район виконання завдань було видано відповідний наказ командира. Згідно з додатком до цього наказу до числа військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які повинні були відправитись 01 лютого 2023 року з пункту постійної дислокації частини ( АДРЕСА_1 ) в район виконання завдань серед інших військовослужбовців було включено солдата ОСОБА_4 .

Зазначений бойовий наказ із додатком приблизно о 10.00 год 01 лютого 2023 року т.в.о. начальника штабу перший заступник командира Військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_7 довів перед строєм до особового складу Військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і солдату ОСОБА_4 .

Однак солдат ОСОБА_4 , будучи ознайомленим із наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади підполковника ОСОБА_6 від 30 січня 2023 року № 5, відкрито відмовився виконувати зазначений наказ командира, не надавши законних обґрунтувань своєї відмови.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, тобто у непокорі відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

01 лютого 2023 року, о 17:58 год, ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, на території Військової частини НОМЕР_1 , розташованої по АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігання продовженню злочинної діяльності та визначеним законодавством ризикам виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від суду, що підтверджується, тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що обвинувачений розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується тим, що обвинувачений відмовився виконати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про вибуття в зону проведення бойових дій, а відтак, у випадку не обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній продовжить свою протиправну поведінку та може вчинити самовільне залишення військової частини або дезертирство. Крім цього, враховуючи протиправну поведінку ОСОБА_4 та його нехтування наказами командира військової частини, а також вимогами Законів України та Статуту Збройних Сил України, останній може схиляти до аналогічної протиправної поведінки також інших військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 .

Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів пов`язана з вступом в силу Закону України № 2531-IX від 16 серпня 2022 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану», відповідно до якого під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

В обґрунтування необхідності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мають враховуватись судом при обранні запобіжного заходу такі обставини.

Вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, з огляду на наявні докази, що перелічені вище у мотивувальній частині вказаного клопотання.

Тяжкість покарання, а саме ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 10 (за відсутності альтернативного виду основного покарання), тобто є умисним тяжким злочином.

Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки доводиться з огляду на встановлений факт вчинення обвинуваченим злочину проти встановленого порядку несення військової служби, та продовження ним протиправної поведінки, спрямованої на відкрите невиконання наказу командира Військової частини НОМЕР_1 .

Вчинення злочину в умовах воєнного стану. Так, 24 лютого 2022 року військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Дії, що інкримінуються обвинуваченому, мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії Російської Федерації, особливо, в бойовій обстановці, оскільки спрямовані на підрив основоположної засади функціонування Збройних Сил України єдиноначальності.

У разі задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням у разі застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачений буде позбавлений можливості переховуватись від органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Окрім цього, буде забезпечено виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим.

За таких обставин орган досудового розслідування, прокурор отримає можливість закінчити досудове розслідування відносно обвинуваченого у найкоротший строк, прийнявши відповідне процесуальне рішення, забезпечити виконання завдання кримінального провадження - захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому, просив таке задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав письмове заперечення, в якому зазначено таке.

Аргументами прокурора для обрання найсуворішого запобіжного заходу зазначено, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, який передбачає покарання до 8 років позбавлення волі, схильний до вчинення злочинів, в тому числі корисливих, що дає підстави вважати про наявність ризиків, передбачених у ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а тому необхідно запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та представника потерпілого у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Однак, на противагу зазначеному вказує, що ОСОБА_4 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, жодних доводів, які б підтверджували наявність інших вищезазначених ризиків в клопотанні прокурора не зазначено, а тому й немає підстав вважати, що обвинувачуваний здійснюватиме злочинну діяльність, незаконно впливатиме на свідків у кримінальному провадженні, буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Обвинувачуваний зазначав, що був мобілізований і проходив службу у ЗБУ, виконував завдання у зоні бойових дійна Сході країни. По місцю несення служби два військовослужбовці його побили за те, що він вимагав надати медичну допомогу. Він після отриманих тілесних пошкоджень втратив свідомість, тривалий час відлежувався. У зв`язку з тим, що йому не надавалася медична допомога та військове керівництво не реагувало на його побиття, він залишив місце несення служби, пішов до населеного пункту і викликав карету швидкої медичної допомоги, де йому було надано першу медичну допомогу. Потім він поїхав у м. Дніпро і звернувся до лікарні швидкої медичної допомоги де йому встановлено діагноз перелом кісток носа, струс головного мозку та надано лікування. Пояснював, що у анамнезі хвороби лікарями помилково зазначено, що травму отримав під час військових дій 13 січня 2023 року після вибуху. Також 19 січня 2023 року він подав заяву до ГУНП у Дніпропетровській області про скоєння відносно нього кримінального правопорушення. Через два тижні після цього він повернувся до військової частини НОМЕР_1 , де через декілька днів 01 лютого 2023 року перед строєм йому та всім військовослужбовцям доведено наказ № 5 про переміщення військовослужбовців в пункт постійної дислокації в район виконання завдань Військової частини НОМЕР_1 . Пояснив, що дійсно відмовився виконати цей наказ та вибути в пункт постійної дислокації в район виконання завдань Військової частини НОМЕР_1 , оскільки там знаходяться військовослужбовці які його побили. На думку захисту, прокурор не навів доводів чому до підозрюваного не може бути застосовано інший запобіжний захід в тому числі застава. Крім цього, просить врахувати, що підозрюваний хоч і не діяв у спосіб передбачений Статутом ЗСУ, не звернувся із рапортом про заподіяння тілесних пошкоджень, але просить врахувати, що в нього виявлені тілесні пошкодження і обставини викладені ним у заяві про скоєння злочину мають бути перевірені та їм має бути надано юридичну оцінку. Також в ОСОБА_4 є син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 . Окрім того, в матеріалах справи наявний витяг з наказу Військової частини НОМЕР_1 від 25 липня 2022 року № 202, де його підзахисному вирішено виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 240% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавку з вислугу років. Таке рішення може свідчити тільки про добрі заслуги підзахисного та його гарну репутацію. Вважає, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання чи заставу, не порушуючи норми Кримінального процесуального кодексу України. Прокурором та слідчим не доведено та не вмотивовано, на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, а також що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаному ризику, тому просить відмовити в задоволенні клопотанні прокурора та обрати більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний з позбавленням волі. Крім того, просив врахували, що судами в аналогічних справах про обвинувачення військовослужбовців ч. 4 ст. 402 Кримінального кодексу України до обвинувачених були застосовані інші запобіжні заходи, в тому числі особисте зобов`язання, а також застосовано заставу.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити частково з таких підстав.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2023 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави.

Згідно ч. 3 ст. 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно зі змістом ст. ст. 131, 132 Кримінального процесуального кодексу України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд вважає, що стороною обвинувачення в повному обсязі доведене існування ризиків, що у разі не обрання запобіжного заходу, у виді тримання під вартою ОСОБА_4 можливе: переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що обвинувачений розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування; вчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується, оскільки обвинувачений відмовився виконати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про вибуття в зону проведення бойових дій, а відтак, у випадку не обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній продовжить свою протиправну поведінку та може вчинити самовільне залишення військової частини або дезертирство.

Також суд погоджується з твердженням прокурора, що ОСОБА_4 може схиляти до аналогічної протиправної поведінки також інших військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, дії, що інкримінуються обвинуваченому, мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії Російської Федерації, особливо, в бойовій обстановці, оскільки спрямовані на підрив основоположної засади функціонування Збройних Сил України єдиноначальності. Суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 8 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, з врахуванням змін, внесених Законом України № 2531-IX від 16 серпня 2022 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо обрання запобіжного заходу до військовослужбовців, які вчинили військові злочини під час дії воєнного стану», під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що інші запобіжні заходи з об`єктивних причин не забезпечать законослухняну поведінку підозрюваного. Суд також враховує, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Водночас, задовольняючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України та вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави визначається щодо підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначені розміру застави, суд враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, які описано вище, наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, та вважає необхідним визначити ОСОБА_4 відповідно до ч. 3 ст. 183 цього Кодексу заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка з урахуванням положень п. 16 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України становить 80520,00 грн, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, оскільки саме в такому розмірі застава, на думку суду, достатня забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, виходячи з усіх обставин справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 178, 182 184, 193, 194, 196, 197, 205 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця (призваного за мобілізацією) Військової частини НОМЕР_1 , який утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 28 травня 2023 року включно, з утриманням в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

На підставі частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченим ОСОБА_4 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень 00 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_4 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

прибувати до суду за кожною вимогою;

не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

не спілкуватися із свідками у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі пункту 3 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд матиме право не визначати розмір застави.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1