Справа № 585/1269/23
Номер провадження 1-кс/585/369/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м.Ромни

Слідчий суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваної- ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни, клопотання старшого слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 подане в кримінальному провадженні №0000188 від 20.03.2023 року про обрання запобіжного заходу - у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2023 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло відповідне клопотання, в якому слідчий прохає про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки с. Слобода, Буринського району, Сумської області, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня, не працюючої, раніше судимої: 08.09.2015 Буринським районним судом Сумської області за ст. 307 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання по цьому вироку та вироку вказаного суду від 21.07.2015 остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років 1 місяць позбавлення волі (остання судимість). Звільнення 28.09.2022 по відбуттю строку покарання, яка підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

1.1 Доводи клопотання

Відповідно до матеріалів клопотання, Роменським РВП ГУНП України в Сумській області здійснюється досудове розслідування, а Роменською місцевою прокураторою - процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000188 від 20.03.2023 року рокуза ч. 1 ст.263 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_4 вчинила умисні злочини проти громадської безпеки на території Роменського району Сумської області за наступних обставин.

Так, в невстановлені в ході досудового слідства дату, час та місці ОСОБА_4 придбала боєприпаси - наступальну осколкову ручну гранату РГН та наступальну уламкову ручну гранату РГД-5, які в подальшому незаконно зберігала в невстановленому органом досудового розслідування місці їх без передбаченого законом дозволу.

В березні місяці 2023 року особа під зміненими анкетними даними - ОСОБА_7 , попередньо домовився з ОСОБА_4 про збут останньому боєприпасів - ручних гранат, в розрахунку 1 граната за 3000 грн.

Про злочинний намір ОСОБА_4 за грошову винагороду збути боєприпаси ОСОБА_7 , 25.03.2023 добровільно повідомив працівникам поліції та погодився на пропозицію правоохоронців провести контроль за вчиненням злочину у формі «оперативної закупки» за його участю.

Відповідно до попередньо досягнутих домовленостей, ОСОБА_7 , діючи відповідно до постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі «оперативної закупки», 25.03.2023 прийшов до обумовленого місця неподалік АЗС «АВІАС» за адресою: смт. Терни Роменського району, вул. Леніна, 14.

Цього ж дня ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконний збут боєприпасів та, розуміючи суспільну небезпечність наслідків своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, діючи свідомо всупереч чинному законодавству незаконно збула ОСОБА_7 наступальну осколкову ручну гранату РГН за грошову винагороду в сумі 3000 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 незаконно, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 зі змінами та доповненнями, незаконно придбала, зберігала, та в подальшому збула наступальну осколкову ручну гранату РГН.

Не зупинившись на скоєному, ОСОБА_4 30.03.2023 вирішила повторно збути ручну гранату за грошову винагороду.

Про злочинний намір ОСОБА_4 за грошову винагороду збути боєприпаси ОСОБА_7 , 30.03.2023 добровільно повідомив працівникам поліції та погодився на пропозицію правоохоронців провести контроль за вчиненням злочину у формі «оперативної закупки» за його участю.

Відповідно до попередньо досягнутих домовленостей, ОСОБА_7 , діючи відповідно до постанови про проведення контролю за вчиненням злочину у формі «оперативної закупки», 30.03.2023 прийшов до обумовленого місця неподалік АЗС «АВІАС» за адресою: смт. Терни Роменського району, вул. Леніна, 14.

Цього ж дня ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконний збут боєприпасів та, розуміючи суспільну небезпечність наслідків своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, діючи свідомо всупереч чинному законодавству незаконно збула ОСОБА_7 наступальну уламкову ручну гранату РГД-5 за грошову винагороду в сумі 3000 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 незаконно, в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 зі змінами та доповненнями, незаконно придбала, зберігала, та в подальшому збула наступальну уламкову ручну гранату РГД-5.

Підставою для подачі клопотання про застосування запобіжного заходу стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.263 КК України, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

1.2 Доводи сторони обвинувачення

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, пояснення надав аналогічні тексту клопотання та зазначив, що зібрані на сьогоднішній день докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п. п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

1.3 Доводи сторони захисту

Підозрювана ОСОБА_4 не заперечувала проти клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив прийняти законне рішення на підставі наявних доказів в матеріалах клопотання про обрання запобіжного заходу.

1.4 Оцінка та висновки слідчого судді

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

1.5 Щодо наявності обґрунтованої підозри

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.1 ст.263 КК України, а саме: придбанні, зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами на 37 арк.( а.с.1-37).

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановила, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, є обґрунтованими та допустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 , вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

1.6 Щодо наявності ризиків

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведені ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.263 КК України, є тяжким злочином, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Тяжкість покарання за ч.1 ст.263 КК України не є вирішальною при оцінці наявності ризику переховування ОСОБА_4 , однак, у сукупності з іншими обставинами цього кримінального провадження дає підстави стверджувати про наявність ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду на даному етапі кримінального провадження.

Ризик, зазначений в клопотанні слідчого, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обгрунтований тим, що ОСОБА_4 не має постійного джерела доходу, за місцем проживання характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, вчинила кримінальні правопорушення в період воєнного стану та дії обмежень на території держави, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, звільнившись з місць позбавлення волі 28.09.2022, на шлях виправлення не стала вчинила тяжкі кримінальні правопорушення, у скоєнні яких обґрунтовано підозрюється, вчинила інші кримінальні правопорушення, обвинувальні акти за результатами розслідування яких спрямовані до суду, та у зв`язку з можливим усвідомленням своєї безкарності за скоєні інкриміновані їй кримінальні правопорушення, на переконання органу досудового розслідування існує досить високий ступінь ризику вчинення спроб скоєння інших кримінальних правопорушень у випадку відсутності обмежень в її пересуванні та дозвіллі.

Одночасно з цим, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризику встановленого у судовому засіданні, слідчий суддя повинен оцінити в сукупності всі обставини кримінального провадження, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного (ст. 178 КПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що злочини у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, та, беручи до уваги, що підозрювана може змінити місце свого перебування, чим ухилятиметься від слідства та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, то слідчий суддя переконаний, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваної та виконання нею процесуальних обов`язків. Так, цілодобовий домашній арешт не зможе уберегти від ризику вчинити інше кримінальне правопрушення. Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не вирішувався, оскільки не надходило такого клопотання до суду. Особисте зобов`язання не відповідає тяжкості злочину у якому підозрюється особа та вагомості наданих доказів. При цьому, слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваної не виключають можливості тримання її під вартою.

За таких підстав слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваній саме такий запобіжний захід, про який прохає прокурор.

Одночасно з цим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Стаття 197 КПК України зазначає, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів та вказаний строк обчислюється з моменту взяття під варту, а у разі якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 затримано 30 березня 2023 року о 17 год 30 хв., то слідчий суддя приходить до висновку, що саме з цього часу слід рахувати час тримання під вартою, а тому датою закінчення дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під вартою слід вважати - до 17 години 30 хвилин 28 травня 2023 року.

1.7 Щодо визначення застави

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину може бути застосований у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого (підозрюваного) на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого (підозрюваного), його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (підозрюваного).

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи обвинуваченого (підозрюваного), його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого (підозрюваного) в суд достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу.

При цьому Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя з урахуванням майнового та соціального стану підозрюваної, доведених ризиків, розміру завданої шкоди вважає, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

На переконання слідчого судді, підозрюваній ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214820 гривень (2684*80). Ця сума, з урахуванням майнового стану підозрюваної, не є явно непомірною для неї. В той же час вона є значною для неї та, на думку слідчого судді, цілком здатною забезпечити належну процесуальну поведінку з боку підозрюваної.

1.8 Щодо обов`язків, що визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України, які належить покласти на підозрюваного у разі внесення ним застави

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 183 КПК України, в ухвалі слідчого судді, суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави.

Слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення належної поведінки підозрюваного необхідно покласти на підозрювану такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

3) не відлучатися з міста фактичного проживання без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

4) утримуватися від спілкування з будь-якими особами з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду.

За наведених вище обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями: 107, 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання старшого слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 погоджене прокурором у кримінальному провадженні покурором Роменської окружної прокуратури ОСОБА_3 подане в кримінальному провадженні №0000188 від 20.03.2023 року про обрання запобіжного заходу - у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, - задовольнити.

Застосувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українці, громадянці України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 ( шістдесят) діб, тобто до 17 год. 30 хв. 28 травня 2023 року.

Визначити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 820 ( двісті чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять ) гривень.

Застава може бути внесена підозрюваною іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду .

У разі внесення застави у визначеному слідчим суддею розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді застави.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу протягом часу дії ухвали.

У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

3) не відлучатися з міста фактичного проживання без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

4) утримуватися від спілкування з будь-якими особами з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні, крім своїх захисників, слідчих, прокурорів, слідчого судді, суду.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваній, що у випадку внесення застави, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Роз`яснити підозрюваній та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрювана, будучи належним чином повідомлена, не з`явилася за викликом до прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_4 з дня отримання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали оголошено 03 квітня 2023 року об 12 годині 50 хвилин.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1