Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 16.02.2023. Забезпечено надання загального доступу: 17.02.2023.
Дата набрання законної сили: 14.02.2023
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подані в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні №0001773 від 20.08.2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0001773 від 20.08.2021 року, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.3 ст.365 КК України, яке було вилучене 23 вересня 2022 року під час обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон IPhone 13 та грошові кошти у сумі 30 000 доларів США, які на праві приватної власності належить ОСОБА_16 .

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню, оскільки наявні достатні підстави вважати, що вказане майно є доказом кримінального правопорушення та підлягає можливій конфіскації майна, для забезпечення виконання завдань кримінального провадження, а тому його арешт необхідний, зокрема, і з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на тимчасово вилучене у кримінальному провадженні майно, посилаючись на незаконність та необґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення. Зокрема апелянт посилається на: порушення як прокурором, так і слідчим суддею строків, визначених законом для подання та розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна; на переконання захисника, слідчим суддею не перевірено та не надано оцінки відсутності доказів, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення та причетності до цього осіб, інтереси яких він представляє; накладено арешт на майно, яке не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні та не може бути метою конфіскації майна так як його довірителі не є підозрюваними у даному кримінальному провадженні. Обґрунтовуючи свої вимоги адвокат посилається і на практику ЄСПЛ, за якою втручання публічної влади в право на мирне володіння майном особи має бути законним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Ухвала суду має відповідати вимогам статті ст. 370 КПК України, тобто ухвала повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001773 від 20.08.2021 року за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 28, ч.3 ст.365 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно,яке було вилучене 23 вересня 2022 року під час обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон IPhone 13 та грошові кошти у сумі 30 000 доларів США, які на праві приватної власності належить ОСОБА_16 .

В обґрунтування клопотання орган досудового розслідування послався на те, що мобільний телефон IPhone 13 та грошові кошти у сумі 30 000 доларів США можуть вказувати на обставини вчинення кримінальних правопорушень, зберегли на собі його сліди, містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та вказав, що постановою Заступника керівника відділу Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 23 вересня 2022 року вищезазначене майно визнано речовим доказом. Слідчий суддя погодився з доводами органу досудового розслідування та наклав арешт на майно.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення на даний час є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, орган досудового розслідування хоч і визнав постановою вищезазначене майно речовим доказом, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Накладаючи арешт на мобільний телефон IPhone 13 та грошові кошти у сумі 30 000 доларів США, що належить ОСОБА_16 , які були вилучені під час обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя залишив поза увагою те, що орган досудового розслідування в клопотанні не надав будь якої оцінки щодо правової підстави для арешту на майно, не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином дане майно має відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення могли залишитись на них та чи можна взагалі їх використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні. При цьому колегія суддів зважує на те, що матеріали не містять даних про повідомлення про підозру ОСОБА_8 , не заявлено і цивільного позову у порядку, встановленому ст.128 КПК України, відсутні відомості в ЄДРДР щодо ОСОБА_8 , що виключає мету конфіскація майна, як додатковий вид покарання.

В клопотанні органу досудового розслідування про арешт майна необхідність накладеного арешту на грошові кошти взагалі не була мотивована і дозвіл ухвалою слідчого на вилучення їх не надавався.

Водночас відповідно до ст.168 КПК України тимчасове вилучення мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста. При цьому колегія суддів зважує на те, що ухвалою слідчого судді про обшук надавався дозвіл на вилучення інформації з телефонів, на вилучення мобільного телефону дозволу не було. З протоколу обшуку вбачається, що власник телефону - ОСОБА_17 надавав слідчому телефон для огляду, однак інформація не вилучалась. В самому клопотанні про арешт відсутні посилання прокурора на необхідність проведення будь - яких слідчих дій з вилученням мобільного телефону.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для накладення арешту на грошові кошти та мобільний телефон, слід визнати непереконливими, так як останні не несуть будь якого доказового значення і в даному кримінальному провадженні відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України це мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак не було зроблено слідчим суддею.

За наведеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на вищезазначене майно слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подані в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2022 року - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0001773 від 20.08.2021 року, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.3 ст.365 КК України, яке було вилучене 23 вересня 2022 року під час обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон IPhone 13 та грошові кошти у сумі 30 000 доларів США, які на праві приватної власності належить ОСОБА_16 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001773 від 20.08.2021 року, яке було вилучене 23 вересня 2022 року під час обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон IPhone 13 та грошові кошти у сумі 30 000 доларів США, які на праві приватної власності належить ОСОБА_16

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/808/2023

Єдиний унікальний номер 757/26866/22-к

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_18

Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...