ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/442/23 Справа № 237/2638/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 24

січня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Курахове, Мар`їнського району, Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 24 січня 2023 року клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_9 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено. Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 лютого 2023 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, за який передбачене покарання у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того судом взято до уваги, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показань на його користь, оскільки він з останніми знайомий, йому відомі їх анкетні дані та місця проживання.

Також судом визнано доведеним ризик продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки в Мар`їнському районному суді Донецької області відносно ОСОБА_7 перебувають на розгляді два обвинувальних акти за ч. 2 ст. 307 та ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, що на думку слідчого судді свідчить про те, що останній є особою, схильною до протиправної діяльності.

Враховано дані про особу підозрюваного, який міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, офіційно не працевлаштований, офіційно зареєстрований та проживає в м. Курахове Покровського району Донецької області, що створить передумови для переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду.

В апеляційній скарзі підозрюваний просить ухвалу Мар`їнського районного суду Донецької області від 24 січня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що слідчим суддею не враховано, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його вини у скоєному, оскільки свідками надані неправдиві показання, на отриманому пакунку відсутні відбитки пальців його рук.

Вказує, що судом не враховано дані про його особу, а саме те, що він є інвалідом другої групи та має ряд хронічних захворювань. Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги недоведеність заявлених ризиків, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів незаконного впливу на свідків, здійснення спроб переховування.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з викладених в ній підстав; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні ВП №2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000050 від 24.10.2022 року, відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

20 січня 2023 року прокурором подано клопотання про продовження строку тримання під вартою, в якому зазначено, що встановлені ризики та суспільна небезпека особи ОСОБА_7 не відпали і продовжують існувати.

Перевіривши з урахуванням доводів апеляційної скарги представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які зумовлюють продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: витягом з ЄРДР від 24 жовтня 2022 року; протоколом огляду від 25.10.2022 року; протоколами допитів свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; висновком експерта № СЕ-19 104-2233294-НЗПРАП від 25.101.2022 року; протоколами пред`явлення для впізнання за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_16 від 27.10.2022 року; протоколами тимчасових доступів до речей і документів від 09.01.2023 року та 10.01.2023 року, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність ОСОБА_7 до інкримінованого правопорушення.

Колегія вважає, що на даному етапі розслідування підозра не є вочевидь безпідставною, а причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину є достатньо вірогідною для вирішення питання про запобіжний захід.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для продовження запобіжного заходу, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів оцінює як безпідставні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжкими злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді тривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Крім того колегією суддів враховується, що підозрюваний ОСОБА_7 зареєстрований та проживає на території Донецької області в м. Курахове, що територіально наближено до зони активних бойових дій, де забезпечення належного контролю за виконанням альтернативного запобіжного заходу є на даний час ускладненим.

У розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі підозрюваного має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від суду, колегія суддів приходить до висновку, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Також є обгрунтованими висновки суду щодо наявності ризику впливу ОСОБА_17 на свідків з огляду на те, що останній має доступ до матеріалів справи, йому відомі анкетні дані та місця їх проживання, у зв`язку з чим підозрюваний, перебуваючи на свободі, з метою схилення останніх до надання тих чи інших показань може здійснювати незаконний вплив на них.

На думку колегії суддів, враховуючи вищенаведені обставини, а також тяжкість скоєного злочину, застосування альтернативного запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на даній стадії розгляд.

Колегія суддів також звертає увагу на відомості про особу підозрюваного ОСОБА_17 , який офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, є особою, схильною до протиправної діяльності.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_17 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, не відпали і є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання цього підозрюваного під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі кримінального провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Доводи підозрюваного щодо стану його здоров`я хоча і заслуговують на увагу і враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, однак не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки не слугували стримуючим фактором у здійсненні протиправної діяльності. Крім того колегія суддів зважає на те, що в матеріалах справи відсутні медичні дані про те, що підозрюваний ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах установи виконання покарання.

Продовжений запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондує характеру суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу, що не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року).

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мар`їнського районного суду Донецької області від 24 січня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4