Справа № 287/1422/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2023 р. м.Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 25.03.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 25.03.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді ОСОБА_4 .

20.03.2023 року через канцелярію суду від судді ОСОБА_4 надійшла заява про самовідвід від розгляду вказаного кримінального провадження, яка обґрунтована тим, що при підготовці справи до розгляду встановлено, що на розгляді судді ОСОБА_4 перебував обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 25.03.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.31.08.2022 року суддею ОСОБА_4 винесено ухвалу якою відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 24.06.2022 року між прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , а матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України повернуто прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 468 475 КПК України. При розгляді угоди про визнання винуватості суддею ОСОБА_4 , серед іншого, досліджувалися також дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а сам обвинувачений ОСОБА_5 під час розгляду справи повідомляв суду свою позицію стосовно формулювання обвинувачення викладеного прокурором в обвинувальному акті стосовно нього. Крім того, в межах вказаного кримінального провадження суддею ОСОБА_4 , як головуючим суддею, розглядалася заява судді ОСОБА_1 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 0000037 від 25.03.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України. Наведене, на думку судді ОСОБА_4 , може свідчити про наявність об`єктивно обумовленого внутрішнього сумніву у сторонньої особи, щодо безсторонності судді, що є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід передано судді ОСОБА_1 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід підтримав та просить її задоволити.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 надійшла письмова заява з проханням розглядати заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід без участі адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 , а також задоволити подану суддею ОСОБА_4 заяву про самовідвід.

Представник потерпілого ДП «Бердичівське лісове господарство» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, до суду надав письмове клопотання з проханням розглядати подану суддею ОСОБА_4 заяву про самовідвід без його участі.

Суддя ОСОБА_4 для дачі особистих пояснень до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви про самовідвід повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи.

Дослідивши заяву про самовідвід, матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Вимога законності у кримінальному провадженні України поширюється не лише на законність суду, який уповноважений здійснювати судовий розгляд у кримінальних справах, а включає в себе й законність складу суду в конкретному судовому провадженні.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75, 76 КПК України. Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (ч. 1 ст. 75 КПК України).

В силу ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року (справа № 311/3428/18), для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі України законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від здійснення розслідування та судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень. При цьому наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому у своїй практиці Європейський суд з прав людини розмежував суб`єктивний та об`єктивний підходи до безсторонності та вказав на можливість її перевірки різними способами.

Так, рішенням у справі П`єрсак проти Бельгії (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982 року, п. 30) зазначено, що, не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У цьому контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу. Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться (справа Де Куббер проти Бельгії (De Cubber v. Belgium), рішення від 26.10.1984р., п. 26).

Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006р. за № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема у випадку, коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Відповідно рекомендацій у Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001р. (далі - Висновок № 1) в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає. Так, у п. 12 Висновку № 1 передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Згідно вимог ч. 2, ч. 4 ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею. Суддя, на розгляд якого передається кримінальне провадження визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Судом встановлено, що подана заява про самовідвід містить дані, які унеможливлюють розгляд суддею Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000037 від 25.03.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши обставини та матеріали, якими обґрунтовано заяву про самовідвід, з метою забезпечення права учасників кримінального провадження на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд дійшов переконання, що подану суддею ОСОБА_4 заяву про самовідвід слід задоволити, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000037 від 25.03.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України (справа № 287/1422/22) передати до канцелярії Олевського районного суду Житомирської області для проведення повторного розподілу в автоматизованій системі документообігу суду.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 75, 76, 80, 81 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 25.03.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України - задоволити.

Відвести суддю Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 25.03.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України.

Кримінальне провадження (справа № 287/1422/22) передати для визначення судді в порядку, передбаченому статтею 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1